Справа № 280/2954/25
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2025 року Справа № 280/2954/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо участі в голосуванні в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися 11.10.2024.

22.04.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 968,96 грн., або надання доказів на підтвердження наявності обставин, визначених ст.8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору.

22.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання, разом з яким долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.10.2024 протоколом установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 було прийняте рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РУБАНА 21» та затверджено статут ОСББ. Згідно протоколу установчих зборів участь від територіальної громади в особі Запорізької міської ради в голосуванні брав участь ОСОБА_2 від квартир №8, 32, 36, 56, 98, 106, 127, 133, 152, 157, 186, 187, 203, 210, 243, 246, АДРЕСА_3 . На переконання позивача, представник Запорізької міської ради Неділька Б.В. не мав повноважень брати участь у голосуванні від вищезазначених квартир, оскільки квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 перебувають у приватній власності. Крім того, видана ОСОБА_2 довіреність Запорізької міської ради від 23.02.2024 №02/03.3-20/00536 на участь в установчих зборах об`єднань співвласників багатоквартирних будинків не може бути належним документом на здійснення таких повноважень, оскільки такі питання мають бути вирішені виключно на пленарному засіданні Запорізької міської ради. Доказів щодо проведення пленарного засідання з питань надання повноважень департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з управління майном, що належить до комунальної власності відповідної територіальної громади відповідачем не надано. За таких обставин, позивач вважає участь представника департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з управління майном ОСОБА_2 в голосуванні на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися 11.10.2024 протиправним.

22.04.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 968,96 грн., або надання доказів на підтвердження наявності обставин, визначених ст.8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору.

22.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання, разом з яким долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

23.04.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/2954/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 07.05.2025 за вх. №22720. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради як виконавчий орган Запорізької міської ради підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради та діє на підставі, в межах повноважень визначених положенням про департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради. За таких обставин, видана довіреність на ім`я ОСОБА_2 , головного спеціаліста відділу нормативно- методологічного забезпечення розвитку житлового господарства, уповноважує його представляти інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на установчих зборах об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, в межах повноважень, визначених Цивільним кодексом України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з правом засвідчувати копії цієї довіреності.

Представник позивача у відповіді на відзив, що надійшла 13.05.2025, заперечив проти доводів відповідача та зазначив наступне. Довіреність на участь в голосуванні на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку було видано тимчасово виконуючим обов`язки міського голови, секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В. Однак, згідно з ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Статтею 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, якою визначені міського голови, не надано міському голові права на розпорядження майном територіальної громади. За таких обставин, визначення права розпорядження майном, власником якого є територіальна громада міста Запоріжжя, надано лише органам місцевого самоврядування в особі Запорізької міської ради, яка в пленарного засідання має прийняти рішення щодо передачі іншим у розпорядження комунальним майном.

Відповідачем 16.05.2025 подано заперечення проти відповіді на відзив, в якій зазначено наступне. Вважає безпідставним в межах спірних правовідносин посилання позивача на п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким визначено, що вирішення виключно на пленарних засіданнях міською радою питань щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міський голова здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів. радою до відання її виконавчих органів. Таким чином, до повноважень міської ради не належить виключне право представництва інтересів міської ради на та її виконавчого комітету з питань участі у голосуванні на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку, оскільки воно ніяким чином не пов`язано з розпорядженням майном територіальної громади м. Запоріжжя.

Пояснення від третьої особи надійшли до суду 29.05.2025. На переконання третьої особи, ОСОБА_2 - головний спеціаліст відділу нормативно-методологічного забезпечення розвитку житлового господарства Запорізької міської ради під час голосування на установчих зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рубана 21» діяв згідно з нормами чинного законодавства та в межах наданих йому уповноваженою особою повноважень.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

13.10.2024 протоколом установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: 69124, м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 21, яке відбулось 11.10.2024, та в якій приймала участь позивач, було прийняте рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «РУБАНА 21» та затверджено статут ОСББ.

По п`ятому питанню порядку денного згідно протоколу було затверджено членів ревізійної комісії ОСББ, в якій затверджено участь позивача.

Згідно протоколу установчих зборів від 11.102.2024 поіменному голосуванні від територіальної громади в особі Запорізької міської ради від квартир №8, 32, 36, 56, 98, 106, 127, 133, 152, 157, 186, 187, 203, 210, 246, 249 приймав участь ОСОБА_2 на підставі довіреності від 24.02.2024 № 02/03.3-20/00536, виданої тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізької міської ради, секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.

За змістом вищезазначеної довіреності Запорізька міська рада довірила головному спеціалісту відділу нормативно-методологічного забезпечення розвитку житлового господарства департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 02.01.2008) представляти інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на установчих зборах об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, в межах повноважень, визначених Цивільним кодексом України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з правом засвідчувати копії цієї довіреності.

З поіменного листка голосування від 11.10.2024 вбачається наступний перелік квартир, від яких ОСОБА_2 голосував: №8, 32, 36, 56, 98, 108, 109, 127, 133, 152, 157, 186, 187, 203, 210, 246, 249, що відрізняється від зазначеного переліку в протоколі установчих зборів ОСББ «Рубана 21».

06.12.2024 ОСББ «РУБАНА 21» було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 0000061.

З метою встановлення відповідності кількості квартир в будинку АДРЕСА_1 , що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, та повноважень представника департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради приймати участь у голосуванні на установчих зборах, представниками позивача здійснювались адвокатські запити до департаменту управління активами та відповідача.

У відповідь на зазначені звернення відповідач листом від 13.02.2025 №310/01-37/01 повідомив, що державна реєстрація права власності на квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_3 за адресою АДРЕСА_1 не відбувалася, копії правовстановлюючих документів відсутні. Зазначені у запиті квартири громадянами не приватизувалися, а отже перебувають у комунальній власності.

Повідомлено, що представник Запорізької міської ради Неділька Богдан Володимирович брав участь в Установчих зборах від квартир, розташованих у будинку АДРЕСА_1 , а саме №№8, 32, 36, 56, 98, 106, 109, 127, 133, 152, 157, 186, 187, 203, 210, 243, 246, 249, на підтвердження повноважень надано копію довіреності від 23.02.2024 №02/03.3-20/00536 та посадової інструкції.

У відповідь на повторний адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 03.03.2025 №470/01-37/01 повідомив, що згідно з даними районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, представник Запорізької міської ради ОСОБА_2 брав участь в Установчих зборах від квартир, розташованих у будинку АДРЕСА_1 , а саме №№8, 32, 36, 56, 98, 106, 109, 127, 133, 152, 157, 186, 187, 203, 210, 243, 246, 249.

Згідно наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_19 перебувають у приватній власності.

Не погодившись участю представника департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради в голосуванні в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися 11.10.2024, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон №2866).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417).

Відповідно до Закону України №417, власниками квартир у багатоквартирному будинку можуть бути, зокрема територіальні громади, які здійснюють управління майном, що є у комунальній власності безпосередньо та через утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 6 Закону №2866 передбачено, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Для створення об`єднання скликаються установчі збори.

Рішення приймається шляхом поіменного голосування.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували співвласники (їх представники), загальна кількість голосів яких становить більше половини загальної кількості голосів усіх співвласників.

Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів «за» або «проти», встановленої частиною тринадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом не більше ніж 45 календарних днів з дня проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідної кількості голосів «за» не набрано, рішення вважається неприйнятим.

Кожний співвласник (його представник), який взяв участь у голосуванні під час проведення установчих зборів або письмового опитування, заповнює листок опитування та підписує його власноруч або шляхом накладення електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, із зазначенням результату голосування («за» або «проти»).

Голосування представником співвласника здійснюється в порядку представництва згідно з вимогами цивільного законодавства.

При підрахунку голосів враховуються голоси, подані співвласниками (їх представниками), у тому числі співвласниками (їх представниками), які взяли участь в установчих зборах дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції, під час проведення установчих зборів та письмового опитування.

Кожний співвласник (його представник) може проголосувати з одного питання лише один раз.

Крім того, згідно статті 14 Закону України №2866 співвласник має право:

- брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання;

- обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання;

- знайомитися з протоколами установчих та загальних зборів (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі;

- одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання;

- вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства;

- одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

Частиною 1 Закону України №2866 передбачено, що представник співвласника фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника. Співвласники багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Частиною 2 ст. 6 Закону №417 визначено, що брати участь в управлінні багатоквартирним будинком можуть співвласники особисто або через представника.

Окремо суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власниками неприватизованих квартир, що належать до державного житлового фонду є територіальна громада (в особі місцевих рад) або держава (в особі державних підприємств, організацій, установ).

Частиною першою статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закон №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 1, 2 4, 5, 8 ст. 60 Закону №280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 16 Закону №280/97-ВР від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Стаття 25 цього Закону №280/97-ВР визначає загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно пп. 1 п. а ст. 29 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Пунктом 31 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання з прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

В контексті спірних правовідносин позивач вважає, що питання передачі департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повноважень щодо участі в поіменному голосуванні в установчих зборах ОСББ від імені територіальної громади м. Запоріжжя мало бути вирішене на пленарному засіданні Запорізької міської ради. Тобто, на думку позивача, таке розпорядження комунальним майном відповідач має здійснювати підставі прийнятого рішення депутатами Запорізької міської ради на пленарному засіданні.

При цьому суд звертає увагу, що під «пленарним засіданням» міської ради необхідно розуміти основну форму діяльності міської ради як органу місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси жителів громади під час її сесії. Це - зібрання депутатів у визначений час і у визначеному місці, що проводяться за встановленою процедурою. На них розглядаються питання, віднесені Конституцією України до повноважень міської ради, і приймаються відповідні рішення з цих питань шляхом голосування депутатів.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №280/97 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а згідно частини 2 цієї ж статті рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

З приводу таких спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Рішенням Запорізької міської ради (восьмого скликання, двадцять третя сесія) від 05.06.2024 №46 затверджено Положення про департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (далі Положення №46).

Пунктом 1.1 Положення №46 визначено, що департамент з управління житлово- комунальним господарством Запорізької міської ради як виконавчий орган Запорізької міської ради підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради та діє на підставі, в межах повноважень визначених положенням про департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради.

Згідно з п. 3.35 Положення №46 до основних функцій Департаменту належить надання консультативної, методологічної допомоги ініціативним групам по створенню ОСББ в проведенні організаційних та установчих зборів співвласників багатоквартирних будинків. За необхідності представляти інтереси територіальної громади м. Запоріжжя на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, на пленарному засіданні Запорізької міської ради затверджено Положення №46, яким відповідачу, як підзвітному виконавчому органу Запорізької міської ради, надано повноваження на представництво інтересів територіальної громади м. Запоріжжя на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Як вбачається з фактичних обставин справи, представник ОСОБА_2 брав участь в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 від квартир, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя. Підставою для представництва стала видана Недільці Б.В. довіреність Запорізької міської ради від 23.02.2024 №02/03.3-20/00536 на участь в установчих зборах об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, підписана секретарем міської ради ОСОБА_3 .

З пояснень відповідача вбачається, що станом на виникнення спірних відносин секретар міської ради Куртєв Анатолій Валентинович тимчасово здійснював повноваження Запорізького міського голови.

Позивач не погоджується з тим, що видана довіреність міським головою може підтверджувати повноваження представника департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради здійснювати повноваження з розпорядження комунальним майном.

З приводу зазначених позивачем тверджень суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 244 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно частини 1 ст. 12 Закону №280/97-ВР міський голова є головною посадовою особою територіальної громади міста.

Частиною 2 ст. 42 Закону №280/97-ВР передбачено, що у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» або Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Запорізькою міською радою 29.01.2021 було прийнято рішенням №4 «Про дострокове припинення повноважень Запорізького міського голови», яким було достроково припинено повноваження Запорізького міського голови ОСОБА_4 , та рішення №5 «Про здійснення повноважень Запорізького міського голови», яким надано право секретарю Запорізької міської ради ОСОБА_3 тимчасово здійснювати повноваження Запорізького міського голови.

Згідно пунктів 1, 2, 14, 19 4 статті 42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний та міський голова:

- забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

- організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

- представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

- здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Як вбачається з фактичних обставин справи, на пленарному засіданні Запорізької міської ради в межах своєї виключної компетенції в праві розпорядження комунальним майном, було надано повноваження департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повноваження з представництва інтересів територіальної м. Запоріжжя на установчих зборах власників багатоквартирних будинків.

В свою чергу суд зазначає, що до виключної компетенції міських рад не відноситься надання довіреностей представникам окремих виконавчих органів міської ради, яким надано окремі повноваження щодо управління майном, що належить територіальній громаді.

Отже, міський голова наділений повноваженнями підписувати довіреності від імені Запорізької міської ради з надання повноважень представникам департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради на здійснення наданих окремих повноважень з розпорядження майном, що належить територіальній громаді.

За таких обставин, суд вважає безпідставним твердження позивача, що представник департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради Неділька Богдан Володимирович не мав повноважень брати участь в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: 69124, м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 21 від квартир, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, на підставі довіреності Запорізької міської ради від 23.02.2024 №02/03.3-20/00536 на участь в установчих зборах об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Однак судом встановлені обставини, що свідчать про те, що представник департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради ОСОБА_2 на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 проголосував від імені квартир, що перебувають у приватній власності, зокрема, від квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , що було зафіксовано в протоколі установчих зборів від 11.10.2024.

Згідно відповіді №1477388 від 13.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (на запит суду), квартира АДРЕСА_20 (реєстраційний номер 01) належить на підставі права приватної власності з 18.12.2024 ОСОБА_5 (1/2 частки квартири) (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_6 (1/2 частки квартири) (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно відповіді № 1477409 від 13.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (на запит суду), квартира АДРЕСА_19 (реєстраційний номер 101) належить на підставі права приватної власності з 04.04.2018 ОСОБА_7 (1/1 частки квартири) (РНОКПП НОМЕР_4 ) на підставі договору купівлі-продажу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що зазначені власники квартир надавали право на їх представництво на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_2 .

За таких обставин, представник департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради Неділька Богдан Володимирович не мав повноважень голосувати за квартири АДРЕСА_21 , та перебувають у приватній власності.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, судом враховано наступне.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що передбачено ч. 2 ст. 5 КАС України.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.052018 у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12.11.2019 у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 571/1306/16-ц, від 29.05.2019 у справі № 2-3632/11, від 15.07.2019 у справі № 235/499/17, від 17.07.2019 у справі № 523/3612/16-ц, від 24.07.2019 у справі № 760/23795/14-ц, від 25.09.2019 у справі № 642/6518/16-ц, від 30.10.2019 у справі № 390/131/18, від 06.11.2019 у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/14-ц, від 13.11.2019 у справі № 697/2368/15-ц, від 04.12.2019 у справі № 635/8395/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 686/24003/18, від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц). Таким чином, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18.05.2018 у справі № 826/6965/14, від 27.11.2018 у справі № 807/997/16, від 15.07.2019 у справі № 804/14556/15, від 20.11.2019 у справі № 826/9457/18, від 22.11.2019 у справі № 815/4392/15, від 23.12.2019 у справі № 815/3145/15, від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18, від 05.05.2020 у справі № 1340/4044/18, від 23.06.2020 у справі № 820/1545/16, від 06.08.2020 у справі № 805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду 25.03.2020 у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Означена позиція чітко визначена у постанові Верховного Суду від 25.03.2023 у справі № 752/18396/16-а.

За таких обставин, належним способом поновлення порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо участі в голосуванні від квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 21, які відбулися 11.10.2024.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_22 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 46-А; ) про визнання дій протиправними задовольнити частково.

Визнати протиправними дії департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради щодо участі в голосуванні від квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 в установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися 11.10.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 20.06.2025.

Суддя М.С. Лазаренко