Справа № 420/1678/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1678/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій представник позивача просить суд:

розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

зобов`язати 24 окрему авіаційну ескадрилью ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(ст.262 КАС України).

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 зазначає, що з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року вона проходила військову службу на посаді начальника їдальні льотного та інженерно-технічного складу відділення продовольчого та речового забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 08 листопада 2019 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 203-ос старшина ОСОБА_1 , начальник їдальні льотного та інженерно-технічного складу відділення продовольчого та речового забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення, звільненої з військової служби на підставі ст. 26 ч. 5 п. 2 п.п. «г» (через такі сімейні причини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання про продовження військової служби) військовослужбовці жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений в запас Збройних Сил України з військової служби, виключено зі списків особового складу частину і всіх видів матеріального забезпечення. 28 серпня 2024 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/18040/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 25 грудня 2024 року 24 окремою авіаційною ескадрильєю ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 здійснена виплата індексації грошового забезпечення за період з 30.03.2016 року по 08.11.2019 року на виконання судового рішення у справі № 420/18040/24 від 28 серпня 2024 року в розмірі 161 419,71 гривень. Таким чином, за період з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року виплата грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_1 проводилась неправильно, з суттєвим заниженням його розміру, а фактичний повний розрахунок за цей період проведений лише 25 грудня 2024 року, у зв`язку з чим через зниження купівельної спроможності відповідних доходів нею втрачено частину таких доходів, що підлягає відповідній компенсації. 28 грудня 2024 року представник позивача, звернувся в 24 окрему авіаційну ескадрилью ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (неправильної виплати індексації грошового забезпечення з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року) відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. 15 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) відмовлено в розгляді заяви і наданні інформації щодо розрахунку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі № 420/18040/24. Такі дії відповідача є протиправними на думку позивача.

11.02.2025 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що згідно з положеннями ст.ст. 3, 4, ч. 2 ст. 6 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету. Необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду, якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Позивач у даній справі не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати невірно обчисленого грошового забезпечення. Відповідно відповідач не відмовляв позивачу у виплаті такої компенсації. З долученої до позову, заяви адвоката Дмитрієва А.П. в інтересах ОСОБА_1 від 28.12.2024 року вбачається, що останній просив відповідача здійснити добровільну виплату компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення та надати розрахунок виплаченої індексації грошового забезпечення, а також не долучається жодних документів, які б свідчили про повноваження адвоката та надавали право на представництво інтересів перед третіми особами. Однак, з відповіді ескадрильї від 15.01.2025 № 09/Х-3/1, яка також долучена до позову, вбачається, що дана відповідь стосується іншого зверенення в інтересах позивача, зокрема №Х-3 від 08.01.2025 щодо добровільної виплати середнього грошового забезпечення за затримку повного розрахунку ОСОБА_1 при звільненні з військової служби. За заявою від 08.01.2025 у відповідача були відсутні підстави для вирішення питання щодо прийняття рішення про здійснення виплати компенсації втрати частини доходів позивачу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, або відмови у такій виплаті.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 з 30.03.2016 року по 08.11.2019 року проходила військову службу на посаді начальника їдальні льотного та інженерно-технічного складу відділення продовольчого та речового забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (обставини, встановлені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 року у справі №420/18040/24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від від 28.08.2024 року у справі №420/18040/24(залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 року), зобов`язано 24-у окрему авіаційну ескадрилью Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4680,03 гривень за період з 01.03.2018 року по 08.11.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

25.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) на виконання вищезазначеного рішення здійснила виплату позивачу 16419,71грн. (а.с.7).

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 28.12.2024 року, у якій просив:

здійснити добровільно виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (індексації грошового забезпечення з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року) відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Надати чіткий, повний і достовірний розрахунок нарахованої і сплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення з обов`язковими зазначенням підстав і причин ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення (а.с.11-12).

У відповідь на цю заяву відповідачем наданий лист від 15.01.2025 року, в якій зазначив, що до заяви представника від 08.01.2025 року не долучено нічого та зазначено, що копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія ордеру про надання правничої допомоги надавались з адміністративним позовом та запитами (заявами) раніше. За приписами статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» щодо їх представництва перед третіми особами, відсутністю довіреності від ОСОБА_1 щодо звернення в його інтересах адвоката Дмитрієва А.П., заява в інтересах клієнта повертається з відповідними роз`ясненнями в межах строку визначеного цим Законом. (а.с.13-14).

Не погоджуючись із невиплатою компенсації втрати частини доходів, позивач звернулася до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтями 22, 64 Конституції України, передбачено, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-III

Відповідно до ст.1 ЗУ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Статтями 3, 4, 7 ЗУ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі Порядок №159).

Дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (п. 1).

Згідно п.п. 2-5, 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Дія вище зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Судом встановлено, що 25.12.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/18040/24 відповідач сплатив позивачу 161419,71грн.

Таким чином наявне порушення строків виплати позивачу грошового забезпечення, що є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходу.

Ані приписи ЗУ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-III, ані Порядок № 159 не ставлять у залежність право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Право на компенсацію за порушення строків виплати доходів виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата (грошове забезпечення) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Висновки суду у даній справі відповідають висновкам Верховного Суду України, які викладені, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, а також висновкам Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 826/12938/16, від 16 жовтня 2020 року у справі № 825/2381/16.

Аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону України №2050-ІІІ дає підстави для висновку, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - пенсійного органу) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі, пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку разом із відповідною несвоєчасною проведеною виплатою перерахованої пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Von Maltzan and Others v. Germany №71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Отже дії відповідача у вигляді ненарахування та невиплатити позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення є протиправними та позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність невиплати компенсації втрати частини доходів не доведена, а його доводи в цій частині суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Суд відхиляє зауваження відповідача щодо відсутності у представника позивача права вимагати від її імені вчинення спірних дій, оскільки такі аргументи не впливають на вирішення справи по суті, а також враховуючи, що на дату подання позову представник мав підтверджені ордером повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, інші витрати для розподілу відсутні.

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) у вигляді ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Зобов`язати 24 окрему авіаційну ескадрилью ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 08 листопада 2019 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя М.М. Аракелян