Справа № 160/11314/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
18 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку та припинення її виплати, протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, не виплати компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2021 року, виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з 07.10.2009 року по грудень 2018 року та з березня 2021 року по дату фактичної виплати та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійний орган, ігноруючи вимоги законодавства України, порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, шляхом отримання пенсії на відповідний банківський рахунок, мотивуючи це безпідставними посиланнями на недотримання позивачем особистої форми звернення. На думку представника позивача, у такий спосіб пенсійний орган фактично звужує конституційне право позивача на звернення через представника, достеменно знаючи при цьому, що він вже тривалий час перебуває за межами території України.
25 квітня 2025 року представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі від 23 квітня 2025 року.
Копія ухвали від 28 квітня 2025 року отримана представником відповідача, проте станом на день прийняття рішення відповідач правом на надання відзиву не скористався.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 25.11.2019 органом 2ISR, дійсний до 21.10.2029.
У жовтні 2000 року позивач виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, взята на консульський облік в посольстві України в Ізраїлі.
22.06.2017 року представник ОСОБА_1 - Акерман О.М. звернувся до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009р.
Рішенням Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області від 27.06.2017р. в поновленні пенсії відмовлено.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17, адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області «про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій» задоволено. Визнано протиправним рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 27.06.2017р. про відмову в поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умова за списком № 1 ОСОБА_1 . Зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 07.10.2009р., із застосуванням всіх підвищень , індексацій , надбавок та доплат , як не працюючому пенсіонеру, передбачених чинним законодавством України.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17 набрало законної сили 05.02.2018 року.

03.02.2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив: перерахувати розмір пенсії, поновити виплату пенсії з дати припинення, виплатити компенсацію втрати частини доходів з 07.10.2009 за всі періоди невиплати пенсії, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ «ОщадБанк» відповідно зазначеним в заяві реквізитам.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2025 року №10671-4467/А-01/8-0400/25 повідомлено, що на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон №1058-IV) з 07.10.2017. Виплата пенсії ОСОБА_1 з грудня 2018 року проводилась через банківську установу АТ КБ «Приватбанк». На виконання вимог п. 16 Порядку №1596, банківською установою надано список осіб, зокрема, в якому вказано прізвище ОСОБА_1 та зазначено, що кошти з поточного рахунку одержуються за дорученням більш як один рік. Листом від 25.01.2021 № 10400-010503-8/10306 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання заяви для подальшого перерахування пенсії на банківську установу. Оскільки відповідної заяви не надійшло, виплату пенсії з березня 2021 року було переведено через підприємство поштового зв`язку №51931. З 01.09.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Враховуючи зазначене, для вирішення питання поновлення виплати пенсії на банківський рахунок ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою та заявою від установи банку.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо переведення виплати пенсії позивача через відділення поштового зв`язку та припинення її виплати, а також щодо не поновлення виплати пенсії та не виплати компенсації втрати частини доходу та не виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч. 2 ст. 25).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентується Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суд зазначає, що стаття 49 Закону №1058-ІV передбачає припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

У цьому випадку в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про припинення виплати пенсії позивача з 01.09.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки імперативний припис ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суб`єкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а відповідачем на виконання цього припису не надано рішення про припинення виплати пенсії позивача з 01.01.2023, суд робить висновок про неприйняття відповідачем такого рішення.

У свою чергу з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2025 року №10671-4467/А-01/8-0400/25 видно, що припинення виплати пенсії позивача з 01.09.2021 було здійснено без прийняття відповідного рішення.

При вирішені спору суд виходить із того, що за змістом статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відтак, суд робить висновок, що саме дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 є протиправними.

Пунктами 1.1, 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії- додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування(додаток 3);заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера(додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно доПоложення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розд. ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, суд зазначає, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 слідує, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Суд зазначає, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку особисто. Вжитий у пункті 1.2 Порядку №22-1 термін «заявник» на переконання суду, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Так, як вже зазначено, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, який ураховуються судом при розгляді цієї справи.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі №280/6637/22 вказав, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

У силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, подання заяви про поновлення та виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера, який виїхав на постійне проживання за межі України, допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю, що й відбулося у розглянутому випадку і така заява має бути розглянута пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

З огляду на викладене, позовні вимоги стосовно визнання бездіяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок та, відповідно зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з дати припинення та виплатити пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником підлягають задоволенню.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дій з переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку, оскільки позивачем, хоч і зазначено обставини та підстави, але не надано жодного доказу того, що таке переведення відбулось протиправно.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» ід 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (чинному на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок, в тому числі, і коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пунктом 2 Порядку №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

З системного аналізу правових норм видно, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17, адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області «про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій» задоволено. Визнано протиправним рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 27.06.2017р. про відмову в поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умова за списком № 1 ОСОБА_1 . Зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 07.10.2009р., із застосуванням всіх підвищень , індексацій , надбавок та доплат , як не працюючому пенсіонеру, передбачених чинним законодавством України.

У подальшому на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17, яке набрало законної сили 05.02.2018, позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2017.

Виплата пенсії ОСОБА_1 з грудня 2018 року проводилась через банківську установу АТ КБ «Приватбанк», що сторонами справи не заперечується.

Крім того, як передбачено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2025 року №10671-4467/А-01/8-0400/25, на виконання вимог п. 16 Порядку №1596, банківською установою надано список осіб, зокрема, в якому вказано прізвище ОСОБА_1 та зазначено, що кошти з поточного рахунку одержуються за дорученням більш як один рік. Листом від 25.01.2021 № 10400-010503-8/10306 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання заяви для подальшого перерахування пенсії на банківську установу. Оскільки відповідної заяви не надійшло, виплату пенсії з березня 2021 року було переведено через підприємство поштового зв`язку №51931. З 01.09.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Отже, враховуючи те, що до 05.02.2018 (дати набрання законної сили рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі № 208/3871/17) у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, періодом за який належить нарахувати та виплатити позивачу спірну компенсацію є період з 03.01.2018 до дати фактичної виплати позивачу такої пенсії, а саме по березень 2021.

Разом із тим, вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії за період з березня 2021 року задоволенню не підлягають, оскільки поновлення виплати пенсії позивачу ще не відбулося, тому, суд робить висновок про передчасність вказаних позовних вимог.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію, суд зазначає, що права позивача в цій частині на момент звернення до суду не порушені. Суд наголошує, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише порушені права позивача.

З огляду на викладене, зазначена позовна вимога заявлена на майбутнє і є передчасною, отже не підлягає задоволенню.

У постанові від 16.07.2020 у справі № 826/13664/18 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого не можливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає про таке.

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн.

Отже, оскільки задоволено основну позовну вимогу позивача, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з дати припинення та виплатити пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати її пенсії за період з з 03.01.2018 до дати фактичної виплати позивачу такої пенсії, а саме по березень 2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук