Справа № 520/6550/25
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
19 червня 2025 р. № 520/6550/25
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) і пунктом 2 Розділу ХХХІV Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, за період з 29 листопада по 05 грудня 2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) і пунктом 2 Розділу ХХХІV Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, за період з 29 листопада по 05 грудня 2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої пунктом 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і пунктом 11 Розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. за час перебування Позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої пунктом 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і пунктом 11 Розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. за час перебування Позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати грошового забезпечення Позивача у вигляді додаткової винагороди встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами та доповненнями. Вважаючи наведене протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 відкрито спрощене провадження у вказаній адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив.
Відповідач надав відзив, в якому зазначив у спірних правовідносинах діяв відповідно до чинного законодавства, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому. Відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2022 року №168 і Наказу Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року не нараховувалася у зв`язку відсутності рапорту позивача та підтверджуючих документів. Крім того, у військової частини НОМЕР_2 на теперішній час відсутні правові підстави на виплату додаткової грошової винагороди за час перебування його на лікуванні внаслідок поранення отриманого 04.12.2024, так як позивач звільнений зі служби 18 грудня 2024 року.
Позивач, не погоджуючись доводами відзиву, надав відповідь на відзив, в яких просив суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив , що відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши викладені сторонами обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд прийшов до наступного.
Позивач проходив військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, зокрема в період з 09 серпня 2022 року по 18 грудня 2024 року у Військовій частині НОМЕР_2 , та у відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 , звільнений з військової служби за підпунктом «б» пункту другого частини четвертої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (зі змінами та доповненнями), виключено зі списків військової частини та з усіх видів забезпечення.
На думку Позивача, Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати Позивачу грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами та доповненнями), що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
У відповідності до приписів статті 16 закону України «Про Збройні Сили України» від 6 грудня 1991 року № 1934-XII (зі змінами та доповненнями) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей. Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших нормативно-правових актів. Соціальний захист працівників Збройних Сил України забезпечується відповідно до законодавства про працю, про державну службу, інших нормативно-правових актів.
За військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У силу приписів частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
У відповідності до пункту 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу а деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема Міністерством оборони.
У зв`язку із повномасштабним вторгненням країни-агресора, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 6/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (Далі Постанова № 168).
Пунктом 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Поряд з цим пунктом 1-2 Постанови № 168 встановлено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2-1 зазначеної Постанови № 168 визначено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї Постанови та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок №260 новим розділом. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку №260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується у розмірі 100 000 гривень винагорода.
Крім того суд наголошує, що Постанова 168 і Наказ 260 не встановлюють обов`язок військовослужбовця подання рапорту для отримання спірної виплати.
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, зокрема в період з 09 серпня 2022 року по 18 грудня 2024 року у Військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 , звільнений з військової служби за підпунктом «б» пункту другого частини четвертої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, виключено зі списків військової частини та з усіх видів забезпечення.
На звернення адвоката позивача листом №1571/2383 від 09.03.2025 відповідач надав копії наказів про прийняття на військову службу та про звільнення, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), довідку про доходи за весь період проходження військової служби.
Зазначена винагорода нарахована за період проходження позивачем військової служби з 29 листопада по 05 грудня і з 17 по 18 грудня 2024, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.01.2024 № 6.
Так, відповідно до пункту 1.1. Наказу № 6 вирішено нарахувати та виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2022 року №168 за грудень 2024 року в розмірі 100000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, відповідно до Додатку 1 цього наказу.
Позивач включений до Додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2025 року № 6 за номером 238 за період з 01 по 04 та з 17 по 18 грудня 2024 року.
Відповідно до пункту 1.4. Наказу № 6 вирішено нарахувати та виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду передбачену Постановою № 168 за листопад 2024 року в розмірі 100000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, відповідно до Додатку 4 цього наказу.
Позивач включений до Додатку 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2025 року № 6 за період з 29 по 30 листопада 2024.
У результаті зазначеного поранення, позивач 05 грудня 2024 року госпіталізований до ДУ «ІЗНХ» ім В.Т. Зайцева НАМН України та перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 грудня 2024 року № 6488.
У подальшому, 18 грудня 2024 року Позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на підставі підпункту «б» пункту другого частини четвертої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (зі змінами та доповненнями), за станом здоров`я, а при звільнені йому також не виплачено належних сум грошового забезпечення.
Суд наголошує, що імперативними приписами ст.ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України визначено обов`язок роботодавця у день звільнення провести розрахунок з працівником, виплатити всі суми, що належать працівникові від підприємства, установи, організації, в день звільнення.
Конституційний Суд України в рішення від 07 травня 2002 року, ухваленого в справі № 8-рп/2002 за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зроблено висновок, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
Таким чином, за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними, тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 визначено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, а останнім днем проходження військової служби вважається день виключення їх зі списків особового складу, а в даному випадку Позивача виключено зі списків військової частини 19 грудня 2024 року, тобто саме ця дата є останнім днем служби Позивача, Відповідач зобов`язаний був в день звільнення виплатити позивачу всі належні суми, проте відповідач свій обов`язок не виконав.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстави для нарахування та виплату Позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень за час перебування на лікарняному внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Разом з тим, доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за вказаний період відповідач не надав, а суд не встановив.
Ураховуючи вказане та необхідність ефективного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, суд також вважає за потрібне визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахування та невиплати Позивачу належних сум грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами та доповненнями) у розмірі 100000 грн. за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України у період з 29 листопада 2024 року по 05 грудня 2024 року і з 17 по 18 грудня 024 року, суд зазначає наступне.
Суд дійшов висновку що ця частина позовних вимог не підлягаю задоволенню, оскільки позивачу було виплачено та нараховано додаткову винагороду за час участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України.
Згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи відсутність судових витрат у цій справі, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 04 грудня 2024 року, пов`язаного із захистом Батьківщини.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова