Справа № 380/6343/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6343/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 08 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 08 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 08 липня 2017 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 08 липня 2017 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних соціальних гарантій, яка є обов`язковою до виконання всіма установами, незалежно від форми власності та джерел фінансування. На його переконання, Відповідач, всупереч вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ № 1078, протиправно ухилився від виконання свого прямого обов`язку.

Позивач стверджує, що посилання Відповідача на відсутність бюджетних коштів є незаконними, оскільки реалізація гарантованого законом права не може залежати від фінансових можливостей держави, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.

З метою повного та ефективного захисту свого права, Позивач наполягає на необхідності визначення судом у резолютивній частині рішення базового місяця для розрахунку (січень 2008 року), оскільки до 01.03.2018 року підвищення посадових окладів для військовослужбовців не відбувалося, що унеможливить подальші спори на стадії виконання судового рішення.

Ухвалою від 02.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 24.04.2025 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження. Сторони скористались правом на подання заяв по суті.

Відповідач у поданому до суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та незаконними. Свою позицію мотивує тим, що Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок коштів Державного бюджету України і здійснює свою діяльність виключно в межах затверджених кошторисних призначень.

Відповідач посилається на те, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України та відомчих наказів Міністерства оборони України, будь-які видатки, в тому числі на виплату грошового забезпечення, можуть здійснюватися лише за наявності відповідного бюджетного призначення. У спірний період (2017 рік) фінансування за відповідним кодом економічної класифікації видатків на виплату індексації грошового забезпечення з боку головного розпорядника бюджетних коштів до військової частини не надходило, що об`єктивно унеможливлювало її нарахування та виплату. Таким чином, Відповідач вважає, що його вина у невиплаті коштів відсутня, оскільки він не міг діяти всупереч бюджетному законодавству та перевищувати доведені ліміти асигнувань.

Крім того, Відповідач вважає вимогу щодо встановлення судом конкретного базового місяця для розрахунку індексації передчасною та втручанням у дискреційні повноваження військової частини. На його думку, питання обчислення суми індексації належить до виключної компетенції фінансового органу військової частини і може бути вирішене лише після того, як буде встановлено сам факт права на таку виплату.

Розгляд даної справи здійснюється судом в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Цей факт підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

З метою досудового врегулювання спору представник Позивача звертався до Відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 08 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року.

Листом від 15.11.2024 року Відповідач, відповідаючи на заяву представника позивача, фактично відмовив у здійсненні виплат, мотивуючи свою позицію тим, що фінансового ресурсу на виплату індексації у Міністерстві оборони України у 2017 році не було передбачено.

Факт ненарахування та невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення, наданою Відповідачем, та визнається ним у поданому до суду відзиві.

Таким чином, ключові фактичні обставини факт проходження служби, період, за який не виплачено індексацію, та сам факт її невиплати є безспірними та встановленими судом.

Спір між сторонами має виключно правовий характер і полягає у наданні оцінки правомірності бездіяльності Відповідача з огляду на посилання на відсутність фінансування та визначенні належного способу захисту порушеного права Позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Фундаментальним принципом функціонування правової держави є принцип легальності, закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Цей принцип унеможливлює довільну поведінку суб`єкта владних повноважень та вимагає від нього суворого дотримання законодавчих приписів.

Право на належну винагороду за працю є одним із основоположних прав людини, гарантованих статтею 43 Конституції України. Для військовослужбовців, з огляду на особливий характер їхньої служби, пов`язаний з ризиком для життя та здоров`я, держава встановлює додаткові та посилені гарантії соціального захисту, що прямо випливає зі статті 17 Конституції України.

Конкретизація цих гарантій міститься у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII. Стаття 9 цього Закону визначає структуру грошового забезпечення військовослужбовця та імперативно встановлює в частині третій, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Ця норма не містить жодних умов чи винятків і покладає на державу в особі її уповноважених органів безумовний обов`язок проводити таку індексацію.

Спеціальним законодавчим актом, що регулює механізм індексації, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII). Преамбула Закону визначає його мету підтримання купівельної спроможності населення. Стаття 1 розкриває суть індексації як встановленого державою механізму підвищення грошових доходів, що дає змогу частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Стаття 2 цього Закону прямо відносить грошове забезпечення до об`єктів індексації.

Детальний механізм реалізації цього права встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Цей Порядок є обов`язковим для застосування всіма роботодавцями, включаючи військові частини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення не є дискреційною виплатою, пільгою чи заохоченням, а є невід`ємною складовою грошового забезпечення як державної соціальної гарантії. Її правова природа полягає у збереженні реальної вартості грошових доходів в умовах інфляції. Непроведення індексації призводить до фактичного зменшення розміру грошового забезпечення, що є прямим порушенням майнових прав військовослужбовця, захищених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає аргументи Відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань як підстави для невиплати індексації неспроможними та такими, що суперечать принципу верховенства права. Цей принцип, закріплений у статті 8 Конституції України, означає, що людина, її права та свободи визнаються найвищою цінністю і визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Держава несе відповідальність перед людиною за свою діяльність.

Аргумент Відповідача по суті зводиться до того, що внутрішні процедури бюджетного планування та фінансування мають пріоритет над прямими нормами закону, які гарантують право особи на індексацію. Така позиція є хибною. Закони України, що встановлюють права і гарантії громадян, мають вищу юридичну силу порівняно з відомчими кошторисами чи планами асигнувань. Неспроможність державних органів належним чином спланувати бюджетні видатки не може бути підставою для порушення гарантованого законом права громадянина.

Верховний Суд у своїй сталій практиці (зокрема, у постановах Великої Палати від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 08.11.2016 у справі № 826/3858/15) неодноразово наголошував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів для невиконання своїх зобов`язань. Реалізація громадянином права на отримання виплати, гарантованої законом, не може бути поставлена у залежність від наявності чи відсутності відповідних бюджетних асигнувань. Невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виплати належних особі коштів є порушенням її права на мирне володіння майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зазначив, що якщо в національному законодавстві передбачено право на певні соціальні виплати, органи державної влади не можуть виправдовувати відмову у їх наданні відсутністю коштів. Держава, запровадивши певну соціальну програму чи гарантію, бере на себе зобов`язання створити належні умови для її реалізації. Таким чином, перекладання на громадянина наслідків неналежного бюджетного планування є неприпустимим.

Отже, бездіяльність Відповідача щодо ненарахування індексації, вчинена з мотивів відсутності фінансування, є протиправною, оскільки вона прямо суперечить нормам чинного законодавства та загальновизнаним принципам права.

Визначення базового місяця для розрахунку індексації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, місяць, у якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим. Подальший розрахунок індексу споживчих цін починається з місяця, наступного за базовим. Це означає, що законодавець встановив чіткий та недвозначний алгоритм: будь-яке підвищення базових складових грошового забезпечення «обнуляє» індекс інфляції, і його розрахунок починається спочатку.

Судом встановлено, що у період з 01.01.2008 по 28.02.2018 посадові оклади військовослужбовців регулювалися Постановою КМУ № 1294 від 07.11.2007 і залишалися незмінними. Наступне підвищення відбулося лише з 01.03.2018 на підставі Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017.

Отже, для спірного періоду (липень-грудень 2017 року), оскільки підвищення посадових окладів не відбувалося, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації є січень 2008 року. Цей висновок повністю узгоджується з численною та сталою правовою позицією Верховного Суду (постанови від 19.05.2022 у справі № 380/11904/21, від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21 та ін.).

Заперечення Відповідача щодо втручання суду в дискреційні повноваження є безпідставними. Дискреційні повноваження передбачають можливість суб`єкта владних повноважень обирати один з кількох юридично допустимих варіантів поведінки. У даному випадку Порядок № 1078 не надає жодних альтернатив: він встановлює єдиний можливий алгоритм розрахунку. Відповідач зобов`язаний застосувати саме цей алгоритм, а не діяти на власний розсуд. Для забезпечення ефективного захисту порушеного права (стаття 13 Конвенції) та для унеможливлення подальших спорів, суд, керуючись принципом процесуальної економії, вважає за необхідне визначити у резолютивній частині рішення конкретний спосіб відновлення права Позивача, включаючи вказівку на єдиний правильний базовий місяць для розрахунку.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, затверджений Постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, встановлює механізм відшкодування утриманого податку. Пункт 3 цього Порядку передбачає, що виплата компенсації здійснюється установами, що утримують військовослужбовців, одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Оскільки індексація є невід`ємною частиною грошового забезпечення, нарахування та виплата компенсації ПДФО з цієї суми є обов`язком Відповідача.

Право на цю компенсацію виникає на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ та Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159. Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що компенсація провадиться у разі затримки виплати доходів, що не мають разового характеру, на один і більше місяців. Індексація, як щомісячна гарантована виплата, повністю підпадає під це визначення.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 чітко вказав, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати індексації, особа має право на компенсацію втрати доходів за умови зобов`язання роботодавця судом здійснити таке донарахування. Оскільки суд визнав бездіяльність Відповідача протиправною та зобов`язує його нарахувати індексацію, вимога про виплату компенсації втрати частини доходу також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 08 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) за період з 08 липня 2017 року по 29 грудня 2017 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 08 липня 2017 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 08 липня 2017 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

6. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 червня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.