Справа № 480/1007/25
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2025 року Справа № 480/1007/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, у якій з урахуванням уточнення просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4307-1828 від 11.12.2024 стосовно ОСОБА_1 на суму заборгованості зі сплати єдиного внеску -2582,70 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана вимога є протиправною, оскільки він з 03.04.2024 є пенсіонером, а тому згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач не сплачує за себе ЄСВ.
Також, позивач вважає, що таке нарахування було здійснене за відсутності законних підстав, адже з 2023 року підприємницьку діяльність позивач не здійснює, доходів від господарської діяльності не отримую, звітів до органів ДПС України не подає. При виході на пенсію по ЄСВ заборгованості в нього не було.
Окрім того, позивач зазначає, що з березня 2021 року він працюю за трудовими договорами, а роботодавець сплачує за нього страхові внески. Зокрема, з березня 2021 року позивач працюю у ПАТ «Сумихімпром» на посаді апаратник, а з вересня 2023 року знаходжусь на військовій службі в добровольчому формуванні територіальної громади №5.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 25.02.2025 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали. На виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки, та приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України.
Ухвалою суду від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що ОСОБА_1 не дотримані, вимоги ст. 9 Закону № 2464-IV, а саме єдиний внесок за період з 20.07.2017 по 17.04.2020 сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку.
Ухвалою суду від 30.05.2025 витребувано у ОСОБА_1 пояснення щодо предмету позову.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 21.10.2013 по 24.07.2023 (дата проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності) був зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебував платником спрощеної системи оподаткування.
Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з Єдиного соціального внеску (додаються) за позивачем обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) у розмірі 2 582,70 грн, стан платника податків - припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті).
Позивачем до контролюючого органу подавалась звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 25.01.2018 №1882 (за 2017 рік), від 07.01.2019 №144 (за 2018 рік) та від 28.01.2020 №1759 (за 2019 рік), якими самостійно визначено розмір єдиного внеску, у графі страхувальник зазначено - ОСОБА_1 , а відповідно у інтегрованій картці платника податків здійснені нарахування самостійно визначених сум недоїмки з єдиного внеску, які в подальшому були сплачені позивачем.
У подальшому відповідачем сформована Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4307-1828 від 11.12.2024 стосовно ОСОБА_1 на суму заборгованості зі сплати єдиного внеску - 2582,70 грн, яка складається з штрафу 1847,35 грн, та пені у сумі 735,35 грн.
Позивач вважаючи вказану вимогу протиправною звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково, як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
За змістом статті 2 Закону №2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464, з поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, у тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.
При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.
Дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.
При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Отже, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.
Суд під час вирішення справи по суті враховує наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на. загальнообов`язкове державне соціальне страхування», (у редакції, що діяла до 01.01.2018) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе ЄСВ, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками ЄСВ виключно за умови. їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що від сплати єдиного внеску звільняються, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які. обрали спрощену систему оподаткування, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, за умови отримання такими особами пенсії за віком або наявності у таких осіб інвалідності, або досягнення, ними віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.
Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Зазначений висновок підтверджується сталою практикою Верховного Суду України у аналогічних правовідносинах (наприклад, справи. №21-90а15, №21-59а14, №21-56а15, №822/4655/14), а також правовими висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, у справах №1640/2837/18, №805/2195/17-а.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Законодавством передбачено призначення пенсій за віком раніше встановленого статтею 26 Закону №1058 віку. Це пенсії за віком на пільгових умовах, дострокові пенсії за віком та пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.
Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обґрунтовуючи позов вказує, що він з 03.04.2024 є пенсіонером, а також з березня 2021 року працює у ПАТ «Сумихімпром» на посаді апаратника та з вересня 2023 року знаходиться на службі в ДФТГ.
Разом з тим, суд звертає увагу, що оскаржуваною вимогою стягується не сума єдиного внеску, а штраф та пеня за не дотримання позивачем вимог ст.9 Закону України №2464-ІV, а саме єдиний внесок за період з 20.07.2017 по 17.04.2020, сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку.
Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску врегульовано Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 499).
Згідно з ч. 4 розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком б до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.
Відповідно з ч. 3 розділу VI Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій«
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Таким чином, недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_1 виникла внаслідок несвоєчасної сплати самостійно визначених податкових зобов`язань шляхом подання звітності до контролюючого органу.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464-IV недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами, у випадках, передбачених цим Законом.
Вказане рішення позивачем не оскаржувалось, не зважаючи на доведення до відома позивача вказаних обставин, ухвалою суду від 30.05.2025.
Строк давності для нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені з єдиного внеску не застосовується. Розстрочення та відстрочення сум заборгованості з єдиного внеску не передбачена, а також така заборгованість не підлягає списанню у відповідності до вимог. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон 2464-IV).
Фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої ст. 9 Закону № 2464). Тобто граничний термін сплати єдиного внеску для таких платників 19 число місяця, що настає за кварталом, за який, сплачується єдиний внесок.
Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-ІV єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №. 2464-IV є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-IV за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф- у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум.
Згідно пп. 2 п. 2 розділу VII Інструкції 449, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-IV).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включи (ч. 13. ст. 25 Закону № 2464-IV).
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС.
Згідно ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-IV строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
ОСОБА_1 не дотримані, вимоги ст. 9 Закону № 2464-IV, а саме єдиний внесок за період з 20.07.2017 по 17.04.2020 сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, що підтверджується відповідним рішення відповідача від 01.10.2024, яке є чинним та не оскаржується.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вказані обставини та доводи відповідача викладенні у відзиві на позовну заяву позивач жодним чином не заперечує та не спростовує.
З урахуванням вище викладених обставин позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
У той же час суд повторно зазначає, що викладені доводи позивача у позовній заяві є безпідставними, оскільки оскаржуваною вимогою стягується не сума єдиного внеску, а штраф та пеня за не дотримання позивачем вимог ст.9 Закону України №2464-ІV, а саме єдиний внесок за період з 20.07.2017 по 17.04.2020, сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку.
Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько