Справа № 215/33/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 червня 2025 року

м. Київ

справа №215/33/24

адміністративне провадження №К/990/23974/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши матеріали касаційної ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі №215/33/24 за позовом ОСОБА_1 до Депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича про встановлення наявності компетенції

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд:

- встановити наявність компетенції (повноважень) Депутата голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Кушніра Сергія Івановича при отриманні заяви від 18.08.2023 вх С-322-П щодо створення перешкод для організації прийняття рішення виконавчим комітетом Криворізької міської ради для забезпечення соціальної послуги здійснення реєстрації місця перебування для виконання умови надання позивачу направлення для перепідготовки з основ догляду на професійній основі та визнати таку процедуру протиправною діяльністю і зобов`язати діяти у спосіб, визначений у статтях 3, 19 Конституції України, статті 13 Закону України "Про соціальні послуги".

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2024 заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

08.04.2024 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю., Семененко Я.В. від участі у розгляді справи №215/33/24.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю., Семененко Я.В. від участі у розгляді справи №215/33/24.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Бишевської Н. А., Добродняк І. Ю., Семененка Я. В. від участі у розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі №215/33/24 відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі № 215/33/24 залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі №215/33/24, ОСОБА_1 01.06.2025 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 04.06.2025.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Щодо оскарження позивачем ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 та ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024, суд зазначає таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржуваними ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 та від 09.04.2024, відповідно, визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю., Семененко Я.В. від участі у розгляді справи №215/33/24 та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Бишевської Н. А., Добродняк І. Ю., Семененка Я. В. від участі у розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №215/33/24.

З вищенаведеного слідує, що позивач оскаржує ухвали суду апеляційної інстанції, які не містяться у переліку ухвал, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку, який визначений у частині третій статті 328 КАС України.

За змістом пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання, підстави для відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 відсутні.

Щодо оскарження позивачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024, суд виходить із такого.

Відповідно до положень частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

В порушення вказаних вимог процесуального закону, скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Водночас, скаржник заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору. На підтвердження заявленого клопотання скаржник долучив довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг про суму отриманої ним компенсації по догляду за ОСОБА_2 від 12.05.2025 №2035 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року.

При розгляді та вирішенні вказаного клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі положень частини другої цієї ж статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме довідки податкового органу про доходи за попередній, тобто 2024 рік, як то визначено частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, надана скаржником довідка не є належним підтвердженням обставин того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме, що компенсаційна виплата по догляду за ОСОБА_2 є єдиним джерелом доходу скаржника.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про судовий збір» чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Отже, для можливості звільнення скаржника від сплати судового збору, заявнику необхідно надати докази, які свідчать про його майновий стан за попередній календарний рік.

Оскільки обставини, які зазначив скаржник, відповідно до вказаних статей Закону України «Про судовий збір», не є умовою для звільнення від сплати судового збору, а сам скаржник не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у звільненні від сплати судового збору не позбавляє особу права повторного звернення із таким клопотанням із обов`язковим наданням необхідних доказів.

Щодо посилання заявника, що спір у цій справі стосується захисту його соціальних прав, то необхідно зазначити, що вказаній справі відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом від 21.12.2018 №622 Державною судовою адміністрацією України присвоєно категорію 102010000 "Справи щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав, зокрема щодо; забезпечення права особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.".

Як вбачається зі змісту судових рішень попередніх інстанцій, предметом розгляду в цій справі є: ро встановлення відсутності компетенції (повноважень).

У зв`язку із чим спір, який виник у цій справі не відноситься до категорії соціальних спорів.

Таким чином, у цьому випадку, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору за пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суд уважає за необхідне повторно зазначити, що вирішення питання про звільнення від сплати судового збору здійснюється судом на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує рівень його майнового стану та обов`язок щодо подання до суду яких в силу приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено саме на заявника.

З огляду на викладене, оскільки скаржник не надав належних доказів, які б надавали Суду підстави для звільнення останнього від сплати судового збору відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», то у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під дію зазначеної норми підпадають ухвали апеляційних адміністративних судів, наведені в частині третій статті 328 КАС України.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня 2025 року (на момент звернення з касаційною скаргою) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить: 3028,00 грн.

З урахуванням наведеного, сума судового збору, яку необхідно сплатити за подання цієї касаційної скарги становить 3028,00 грн.

Разом з цим Верховний Суд звертає увагу скаржника, що суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 05.02.2024, зазначив, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Разом з тим, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, Суд установив, що у касаційній скарзі заявник не зазначає в чому полягає порушення судом норм процесуального права, а лише зазначає про свою незгоду із ухваленим процесуальним рішенням суду апеляційної інстанції.

Отже, позивач не зазначив і не обґрунтував, в чому саме полягає порушення норм процесуального права, яку допустили, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень, що свідчить про невідповідність касаційної скарги вимогам статті 330 КАС України.

Крім того, у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак такий строк фактично не пропущено, оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 13.05.2025, а з касаційною скаргою позивач звернувся до Верховного Суду через установу поштового зв`язку 01.06.2025, тобто з дотриманням строку, передбаченого частиною першою статті 329 КАС України. Поряд з цим, враховуючи наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 та від 09.04.2024 на підставі пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження означених ухвал вирішенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга в частині оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме: надання касаційної скарги в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, в якій навести обґрунтування щодо яких порушень припустилися суди попередніх інстанцій, та які норми процесуального права неправильно ними застосовані, та документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 330, 332, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2024 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду