Справа № 580/11993/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дитини ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дитини ОСОБА_3 до Жашківської міської ради Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дитини ОСОБА_3 звернулись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Жашківської міської ради Черкаської області, в якому просили:

- визнати незаконним та протиправним, а тому скасувати рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 26 червня 2024 року № 181, яким протизаконно затверджено висновок органу опіки та піклування Жашківської міської ради про недоцільність призначення опікуна над неповнолітнім, недієздатним інвалідом з дитинства ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпідставно відмовивши призначити піклувальником його батька, а саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для скасування оскаржуваного рішення вказати, що батько дитини не звертався до органу опіки з питання встановлення щодо недієздатного сина опіки та призначення йому опікуна у особі його рідного батька. Як це придумано та сфантазовано у оскаржуваному рішенні;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень, а саме Жашківську міську раду Черкаської області у складі органу опіки та піклування у відповідності до частини другої ст.60 ЦК України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 . Який звернувся до органу опіки та піклування Жашківської міської ради Черкаської, у котрому клопотався з вищевказаного питання. А саме зобов`язати орган опіки та піклування у порядку передбаченому частиною другою ст.60 ЦК України та ст. 300 ЦПК України надати суду висновок передбачений ст. 19 СК України про доцільність встановлення піклування неповнолітньому недієздатному ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з призначення йому піклувальником його рідного батька, а саме, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до виповнення дитині повноліття, яке наступить 15 листопада 2027 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позовну заяву - залишено без руху, надано для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом приведення адміністративного позову у відповідність до вимог КАС України та надання виправленої позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи.

30 грудня 2024 року позивачами подану заяву про неможливість виконання ухвали від 09.12.2024.

У подальшому, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року позовну заяву повернуто.

Позивачі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати вказане судове рішення, та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява не може бути визнана неподаною та підлягає поверненню із за мотивів неподання відповідних доказів.

На думку скаржників, якщо порушення статтей 137-139 ЦПК України виявлені при розгляді справи, останні усуваються в ході судового розгляду.

Вказані обставини, на думку позивачів, свідчать про помилковість висновку суду першої інстанції про прийняття оскаржуваної ухвали.

Згідно частини другої ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки недоліки позовної заяви визначені ухвалою судді від 09.12.2024, у встановлені строки позивачами не усунуті, вказане має наслідком повернення позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви.

У силу вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, у силу вимог частини першої ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування;

Згідно з п. 4 та п. 5 частини п`ятої вказаної статті КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не визначено Кодексом адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою для залишення без руху слугувало те, що відповідачем у позовній заяві визначено - Жашківську міську раду Черкаської області. Втім, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначений у позовній заяві код ЄДРПОУ відповідача 44194545 належить юридичній особі Службі у справах дітей Жашківської міської ради. Однак, в позові не зазначено Службу у справах дітей Жашківської міської ради та/або орган опіки та піклування Жашківської міської ради Черкаської області, як відповідачів.

Крім того, судом першої інстанції було зазначено, що позовної заяви не додано копії оскаржуваного рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 26 червня 2024 року № 181.

Також судом першої інстанції вказано, що і в якості третіх осіб визначено КНП «Жашківська багатопрофільна лікарня» та ІНФОРМАЦІЯ_3 (військомат), проте, в позовній заяві не зазначено на які права та/або інтереси таких осіб може вплинути рішення у даній справі.

Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що норми КАС України не передбачають конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяють позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відтак, головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Однак, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки викладених позивачами обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Так, частинами четвертою та п`ятою статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

При цьому, відповідно до п.1, 3, 6 частини другої ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно пунктів 5 та 16 частини другої статті 180 КАС України у підготовчому засіданні суд: роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи та встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Тобто, вказані норми передбачають можливість проведення підготовчого судового засідання з метою з`ясування всіх обставин, необхідних для підготовки справи до судового розгляду та вжиття заходів для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам, з`ясувати їх достатність для вирішення справи, їх належність та допустимість.

Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

У даному випадку, у позивачів на стадії звернення з даною позовною заявою була відсутня можливість надати копію оскаржуваного рішення виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області від 26 червня 2024 року № 181 та правильно визначити на цій стадії всіх учасників справи.

При цьому, вказане рішення було надано до суду першої інстанції 30 грудня 2024 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачами позовної заяви і доданих до неї доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є передчасним.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви - скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах дитини ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року - скасувати, а справу №580/11993/24 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку