Справа № 160/6131/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2025 рокуСправа №160/6131/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
25.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з вимогами:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсії по втраті годувальника зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періоди роботи з 2004 по 2023 рік згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, інформація про застраховану особу: прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 ; номер облікової картки застрахованої особи - НОМЕР_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ; серія та номер паспорта НОМЕР_6 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії по втраті годувальника від 10.12.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 08.04.2025 року Головним управлінням ПФУ у Дніпропетровській області подано до суду відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються та окрім наведеного викладено клопотання про залучення співвідповідача. Так, представник зазначає, що необхідний страховий стаж для померлого годувальника визначений статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, необхідний страховий стаж годувальника становить 7 років. Проте страховий стаж померлого годувальника становить 1 рік 6 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Зауважимо, що за доданими документами до страхового стажу померлого годувальника не зараховано період роботи з 2004 по 2023 роки, оскільки неможливо встановити факт приналежності документу (реєстру застрахованих осіб) даній особі, так як відомості про особу (ім`я) зазначені в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків ОК-5, не збігаються з відомостями особи за свідоцтвом про смерть. В рішенні про відмову у призначенні пенсії звернуто увагу на те, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_7 від 04.08.2006 року виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок. З огляду на викладене вище, відповідач зазначає, що підстави для прийняття рішення про призначення пенсії були відсутні, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовної заяви.
Цією ж ухвалою відповідачу-2 було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали надати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
Відповідачу-2 позовна заява з додатками та ухвала суду доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач-2 до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.257,262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 15.05.2007, та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 17.06.2009.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого 29.10.2024.
10.12.2024 ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітніх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дітей.
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Рішенням від 16.12.2024 за №85 відповідач-2 відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У рішенні вказано наступне:

«Необхідний страховий стаж для померлого годувальника визначений статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, необхідний страховий стаж годувальника становить 7 років.

Страховий стаж померлого годувальника становить 1 рік 6 місяців 12 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- період роботи з 2004 по 2023 роки, оскільки неможливо встановити факт приналежності документу (реєстру застрахованих осіб) даній особі, так як відомості про особу (ім`я) зазначені в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків ОК-5, не збігаються з відомостями особи за свідоцтвом про смерть.

Звертаємо увагу на те, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_7 від 04.08.2006 року виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок.

Відмовити у призначенні пенсії у зв?язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні необхідні документи, а саме свідоцтво про смерть померлого годувальника не збігається з відомостями індивідуальних даних про застраховану особу, відсутня 4-5 сторінки паспорта заявниці.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дітей, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років.

Пунктом 2 частини 2 статті 36 Закону №1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що необхідною умовою для призначення дитині померлого годувальника пенсії у зв`язку з втратою годувальника є наявність у годувальника необхідного страхового, зокрема, в спірній ситуації такий страховий стаж має становити не менше 7 років.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 15.05.2007, та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 17.06.2009.

Підставою для відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недостатня кількість загального страхового стажу померлого годувальника для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_4 не зараховано періоди роботи з 2004 по 2023 роки, оскільки неможливо встановити факт приналежності документу (реєстру застрахованих осіб) даній особі, так як відомості про особу (ім`я) зазначені в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків ОК-5, не збігаються з відомостями особи за свідоцтвом про смерть. Та зазначено, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_7 від 04.08.2006 року виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок.

З цього приводу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Відповідний стаж ОСОБА_4 підтверджений записами в трудовій книжці серії НОМЕР_11 від 17.05.2004. (а.с.18-20).

Суд зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_11 від 17.05.2004, яка видана ОСОБА_4 містить належним чином здійснені записи щодо роботи у спірний період. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, дослідивши дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, інформація про застраховану особу, судом встановлено, що прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 , проте у відомостях про страхувальників застрахованої особи за кодом НОМЕР_5 зазначено ОСОБА_6 .

Крім того, відповідно до зазначених відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, інформація про застраховану особу, паспорт серії на номер № НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 співпадає з паспортними даними ОСОБА_4 та реєстраційний номер облікової картки платника податків долученими до матеріалів справи (а.с.23-25).

Здійснивши співставлення інформації, зазначеної у проаналізованих документах та з урахуванням того, що недоліки в оформленні документа не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періодів роботи з 2004 по 2023 рік відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_11 від 17.05.2004.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Щодо тверджень, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_7 від 04.08.2006 року виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058-ІV).

Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами. Проте, відповідачем цього зроблено не було.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на приписи розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фону України в Рівненській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. В свою чергу Головне управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області здійснило лише повідомлення позивача про прийняте рішення відповідачем.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фону України в Рівненській області зобов`язано прийняти рішення про призначення пенсії позивачу.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області, оскільки зазначеним управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось яких-небудь рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача, а отже права останньої відповідачем-1 не порушені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.12.2024 року № 85 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято оскаржуване рішення.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідність документів для призначення пенсії була досліджена відповідачем поверхнево, неповно та не всебічно, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) періоди роботи з 2004 по 2023 рік згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи викладене, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача-2 за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст.2, 9, 72-74,77,241-246,250,260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 16.12.2024 року № 85 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) періоди роботи з 2004 по 2023 рік згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка 7, м. Рівне, 33028, ). за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук