Справа № 620/9537/23
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/9537/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

05.07.2023 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168), у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 25.09.2022 по 04.10.2022, з 09.01.2023 по 12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.2023 по 02.03.2023 з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою № 168, у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 25.09.2022 по 04.10.2022, з 09.01.2023 по 12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.2023 по 02.03.2023 з урахуванням фактично виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено його право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, оскільки у періоди з 25.09.2022 по 04.10.2022, з 09.01.2023 по 12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.2023 по 02.03.2023 він перебував безпосередньо в районах їх здійснення, приймав безпосередню участь в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується відповідними витягом з журналу бойових дій та окремими розпорядженнями, тому він право на отримання такої додаткової винагороди відповідно до постанови № 168, однак відповідач не здійснив йому виплату такої винагороди у такому розмірі.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 08.09.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд постановою від 13.03.2025 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 у справі № 620/9537/23, а справу направив на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 24.04.2025 прийнято до свого провадження справу № 620/9537/23 за вищевказаним позовом. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначається щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період з 24.02.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. З 01.01.2023 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» (володільцем даного бойового розпорядження є Генеральний штаб Збройних Сил України) Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. Також відповідачем зазначено, що сам факт виконання Позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 гривень, яка передбачена пунктом 1 постанови №168, а у ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 25.09.2022 по 04.10.2022, з 09.01.2023 по 12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.2023 по 02.03.2023 відсутні будь-які докази (документи, матеріали) щодо виконання позивачем безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 (наказ від 10.05.2022 №182-ОС).

Згідно з довідкою від 24.07.2023 № 204 (про розмір грошового забезпечення позивача), ОСОБА_1 з вересня 2022 по березень 2023 щомісяця отримував винагороду 30 000 грн, передбачену постановою № 168. Виплата винагороди 70 000, 00 грн не здійснювалася.

Згідно з витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01.05.2022 № 10/10 гриф (том 2) позивач в період з 25.09.2022 по 04.10.2022 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для посилення державного кордону України та прикриття.

Згідно з витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону № 147 від 05.01.2023 позивач: в період з 09.01.2023 по 12.01.2023 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для отримання майна РАО на ділянці Чернігів-Київ-Черкаси-Савінці-Київ-Чернігів; 16.01.2023 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для прибуття до ппд (з м.д. Мена) 15 ПРИКЗАГ особового складу; в період з 27.02.2023 до окремого розпорядження перебував у складі підрозділу, який застосовувався для швидкого реагування на зміну обстановки; в період з 02.03.2023 до окремого розпорядження перебував у складі підрозділу, який застосовувався для виконання завдань з оборони та прикриття державного кордону.

Позивач вважаючи, що він виконував завдання, які підлягають оплаті в збільшеному до 100 000 грн розмірі за постановою № 168, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просить у спірний період (загалом 19 днів) виплатити йому збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови КМУ № 168, у розмірі до 100 000 гривень як військовослужбовцю Держприкордонслужби.

Згідно з частиною першою статті 6 та частиною першою статті 14 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон № 661-IV), Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якого входять військовослужбовці та працівники. За статтею 16 цього Закону, умови грошового забезпечення військовослужбовців визначаються законодавством.

Відповідно до статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - - Закон № 2011-XII) до грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Воно виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і повинно покривати потреби ЗСУ та інших військових формувань. Порядок його виплат визначають Міністр оборони та керівники відповідних органів.

На виконання Указів Президента України про воєнний стан та загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). У пункті 1 цієї постанови Уряд установив виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям. Тим із них, хто бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує заходи з національної безпеки та оборони, розмір винагороди збільшується до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі.

Реалізація приписів постанови КМУ № 168 вимагала чіткого визначення порядку та умов виплати, а також переліку документів для підтвердження участі у бойових діях.

Впродовж спірного періоду (25.09.-04.10.2022, з 09-12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.- 02.03.2023), за який позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду діяли:

наказ від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі наказ № 392-АГ), уведений в дію з 01.08.2022;

з 01.12.2022 прийнято наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ (далі наказ № 628-АГ);

з 01.02.2023 Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджений наказом МВС України від 26.01.2023 № 36.

Наказом № 392-АГ внесено зміни в перелік бойових дій і заходів (порівняно з попереднім наказом № 164-АГ), але перелік документів для підтвердження участі залишився незмінним.

У пункті 2 наказу № 392-АГ конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:

(1) рух опору на окупованих територіях;

(2) знешкодження ДРГ та незаконних збройних формувань із безпосереднім контактом;

(3) виявлення та знищення повітряних цілей у зоні бойових дій;

(4) бойові польоти, вивід повітряних суден з-під удару;

(5) бойові дії кораблів, катерів, суден із вогневим ураженням противника;

(6) відбиття збройних нападів на об`єкти, їх звільнення у разі захоплення;

(7) участь у бойових діях на лінії зіткнення в складі штабів чи угруповань;

(8) забезпечення бойових підрозділів із вогневим контактом з противником.

Пунктом 4 наказу № 392-АГ визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

(1) бойового наказу (бойового розпорядження);

(2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 наказу № 392-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Відповідно до пункту 10 наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Відповідно до пункту 11 наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).

Згідно з пунктом 12 Наказу № 392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 01.12.2022 був уведений в дію наказ № 628-АГ, в якому було дещо змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

26.01.2023 МВС України видано наказ № 36, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252, яким затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок № 36, який ведено в дію з 01.02.2023).

Пунктом 2 Порядку № 36 визначено розміри винагороди:

до 30 000 грн/міс за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі діючих угруповань, охорону критичної інфраструктури, участь у військових адміністраціях, логістичне забезпечення в районах бойових дій.

до 50 000 грн/міс за виконання завдань у складі штабів, органів військового управління, включно до оперативно-стратегічного рівня, у зонах бойового зіткнення.

до 100 000 грн/міс за безпосередню участь у бойових діях, зокрема на окупованих територіях, або між позиціями сил оборони та противника.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 36 безпосередня участь визначається виконанням завдань:

на лінії бойового зіткнення;

забезпечення в умовах вогневого ураження;

охорони об`єктів під обстрілами;

протидії ДРГ, повітряним загрозам, виконання польотів; у складі екіпажів кораблів, катерів, прикордонних підрозділів.

Залишилися незмінними підтверджуючі документи (пункт 4): бойовий наказ, журнали бойових/службово-бойових дій, рапорт командира.

Іншими положеннями наказу: визначено випадки, коли додаткова винагорода не виплачується (наприклад, перебування за кордоном у зв`язку з участю в миротворчих операціях чи навчанні тощо); передбачено порядок оформлення виплат, строки й підстави для внесення військовослужбовців у відповідні накази на виплату та ін.

Для військовослужбовців Держприкордонслужби цей наказ (№ 36) чітко визначає види робіт і завдань, виконання яких є підставою для додаткових виплат: безпосередній вогневий контакт на лінії зіткнення, знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, охорона об`єктів під час вогневого ураження, участь у бойових операціях у складі перших ешелонів оборони чи наступу тощо. Саме ці завдання, підтверджені сукупністю відповідних документів, дають право прикордонникам на збільшену винагороду.

Суд зазначає, що для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах) (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 31.07.2024 у справі № 200/625/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024 у справі № 200/1310/23, від 04.09.2024 у справі № 280/2228/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та № 200/440/23 та багатьох інших).

Верховний Суд у постанові від 05.12.2024 у справі № 120/4135/23 наголосив, що безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або заходах не має тлумачитись надмірно вузько, а перелік завдань може охоплювати широкий спектр бойової діяльності як у районах ведення бойових дій, так і поза ними. За наказом № 164-АГ достатньо було одного документа (бойовий наказ, журнал бойових дій чи рапорт командира), тоді як накази № 392/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ запроваджують додаткові або конкретизовані вимоги і до підтвердження «безпосередньої участі» (конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань) і до кількості, необхідних для підтвердження участі у бойових діях чи заходах, документів сукупність (альтернатива). Суд підкреслив, що за наявності формальних недоліків у документах, але при фактичному встановленні участі військовослужбовця у бойових діях, відмова у виплаті додаткової винагороди є необґрунтованою. Водночас необхідно керуватися оновленими критеріями, враховуючи вимоги нових наказів, і ретельно оцінювати кожен наданий доказ, аби визначити, чи дає він підстави для отримання додаткової виплати.

У постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23 Верховний Суд вказував про важливість дотримання саме того наказу, який діяв у відповідний період, та необхідність урахування воєнних реалій при оцінці завдань військовослужбовця.

У цій постанові Верховний Суд зауважив, що під час оцінки права на додаткову винагороду за певний період необхідно застосовувати положення того наказу, який був чинним у відповідний час (встановлення права позивача на виплату додаткової винагороди, потребує комплексної оцінки виконуваних ним завдань та аналізу наявних в матеріалах справи доказів у контексті приписів відповідного наказу, який регулював спірний період).

Окремо Верховний Суд підкреслив, що в умовах воєнного стану аналіз виконуваних військовослужбовцем завдань не можна проводити виключно на підставі Положення про відділ прикордонної служби, адже воно не враховує специфіку виконання таких завдань під час бойових дій. Якщо в мирний час певне завдання може виглядати як складова звичайної «оперативно-службової діяльності», то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. Тому висновки про те, що виконання завдання «вогнева засідка» належить лише до службових обов`язків військовослужбовця і не дає права на збільшену винагороду, визнаються необґрунтованими, оскільки вони не враховують специфіку виконання таких завдань позивачем в умовах воєнного стану.

Таким чином, Верховний Суд у справі № 620/18189/23 дійшов висновку, що для об`єктивної перевірки права особи на додаткову винагороду треба детально з`ясувати, в який період і під дію якого наказу підпадало спірне завдання, чи входить воно за своїм змістом до переліку бойових (безпекових) заходів та чи підтверджене воно відповідними документами згідно з актуальними нормами (що діяли на той момент). Якщо відповіді на ці запитання є позитивними, відмова у виплаті не може ґрунтуватися лише на доводах про «звичайну службову діяльність» або через формальні прогалини в оформленні документів.

Повертаючись до спору, який виник у цій справі та даючи оцінку завданням, які виконував позивач у період дії воєнного стану, слід зазначити, що якщо в умовах повсякденної служби певні обов`язки можуть вважатися звичайною «оперативно-службовою діяльністю», - у період реальних бойових дій вони можуть набувати характеру безпосередньої участі у бойових діях або заходах, спрямованих на відсіч та стримування збройної агресії.

Слід урахувати, що у постанові від 06.08.2024 у справі № 360/290/23 Верховний Суд вказав, що згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.

Верховний Суд постановою від 13.03.2025 направляючи цю справу № 620/9537/23 на новий розгляд до суду першої інстанції вказав, зокрема, що суди попередніх інстанцій:

не з`ясовували, на підставі якого розпорядчого акта, де, за яких умов і обставин позивач проходив службу в спірні періоди;

не перевіряли, чи підпадають виконання позивачем службових обов`язків з оборони кордону під виконання спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні постанови № 168 що означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів»;

не досліджували, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) позивач виконував завдання, описані в наведених витягах з журналів службово-бойових/бойових дій від 31.08.2022 № 10/10 гриф т. 2 та від 05.01.2023 № 147;

не з`ясовували, чи складалися рапорти стосовно позивача за час проходження ним служби в спірному періоді рапорти про його участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Тож, з`ясовуючи та перевіряючи такі обставини, суд встановив таке.

Як було зазначено вище, впродовж періодів: з 25.09.-04.10.2022, з 09-12.01.2023, 16.01.2023, за які позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду діяли: наказ № 392-АГ), уведений в дію з 01.08.2022; з 01.12.2022 наказ № 628-АГ).

У період з 24.02.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно із витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2022 № 182-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з ІНФОРМАЦІЯ_4 зараховано до списків особового складу закону, на всі види забезпечення, призначити на посаду старшим майстром відділення інженерного забезпечення прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення, та вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 10.05.2022.

Згідно із витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2022 № 696-ОС старшого солдата ОСОБА_1 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії начальником третьої групи переносних зенітно-ракетних комплексів (оператором) прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ).

Згідно з витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01.05.2022 № 10/10 гриф (том 2) позивач в період з 25.09.2022 по 04.10.2022 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для посилення державного кордону України та прикриття. Завдання виконано. Втрат серед особового складу, озброєння та військову техніки не має. Ознак проникнення ДРГ та виявлення БпЛА не зафіксовано. Ділянка застосування впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Згідно з витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.01.2023 № 147 позивач на підставі наказу (розпорядження АДПСУ) від 06.01.2023 БР № 2дск в період з 09.01.2023 по 12.01.2023 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для отримання майна РАО на ділянці Чернігів-Київ-Черкаси-Савінці-Київ-Чернігів.

Згідно з витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.01.2023 № 147 позивач на підставі наказу (розпорядження АДПСУ) від 16.01.2023 БР № 253 16.01.2023 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для прибуття до ппд (з м.д. Мена) НОМЕР_3 ПРИКЗАГ особового складу.

Також судом встановлено, що рапорти про прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії щодо позивача за спірний період від керівника підрозділу охорони державного кордону не надходили.

Зміст наданих суду документів свідчить про те, що позивач в окреслений вище період виконував службові обов`язки (здійснювання заходів щодо прикриття та оборони державного кордону), зокрема, здійснював прикордонний патруль, знаходився в резерві, який призначається для посилення охорони державного кордону, проте, виконання цих обов`язків не відбувалось у період реальних бойових дій, що свідчить про те, що позивачем не виконувались заходи з відсічі збройній агресії рф, оскільки ним безпосередньої участі не приймалось, зокрема, щодо: (1) рух опору на окупованих територіях; (2) знешкодження ДРГ та незаконних збройних формувань із безпосереднім контактом; (3) виявлення та знищення повітряних цілей у зоні бойових дій; (4) бойові польоти, вивід повітряних суден з-під удару; (5) бойові дії кораблів, катерів, суден із вогневим ураженням противника; (6) відбиття збройних нападів на об`єкти, їх звільнення у разі захоплення; (7) участь у бойових діях на лінії зіткнення в складі штабів чи угруповань; (8) забезпечення бойових підрозділів із вогневим контактом з противником, з чим зумовлюється право на додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі відповідно до наказів Адміністрації Держприкордонслужби України № 392- АГ та № 628-АГ.

Щодо періоду з 27.02.- 02.03.2023, за який позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду, суд зазначає, що в цей час діяв Порядок № 36, за правилами пункту 3 якого безпосередня участь визначається виконанням завдань: на лінії бойового зіткнення; забезпечення в умовах вогневого ураження; охорони об`єктів під обстрілами; протидії ДРГ, повітряним загрозам, виконання польотів; у складі екіпажів кораблів, катерів, прикордонних підрозділів.

У свою чергу, згідно витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.01.2023 № 147 позивач на підставі наказу (розпорядження АДПСУ) від 26.02.2023 БР № 5/18 в період з 27.02.2023 до окремого розпорядження перебував у складі підрозділу, який застосовувався для швидкого реагування на зміну обстановки.

Згідно витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.01.2023№ 147 позивач на підставі наказу (розпорядження АДПСУ) від 02.03.2023 БР № 5/26 в період з 02.03.2023 до окремого розпорядження перебував у складі підрозділу, який застосовувався для виконання завдань з оборони та прикриття державного кордону.

У період з 27.02.2023 по 02.03.2023 знаходився в наряді в резерві, який призначається для посилення охорони державного кордону та в наряді в мобільній вогневій групі, що свідчить про те, що в цей період позивач виконував службові обов`язки (здійснювання заходів щодо прикриття та оборони державного кордону), проте, виконання цих обов`язків не відбувалось у період реальних бойових дій, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що позивач виконував ці завдання на лінії бойового зіткнення, в умовах вогневого ураження, під обстрілами чи здійснював протидії ДРГ, повітряним загрозам, виконання польотів; у складі екіпажів кораблів, катерів, прикордонних підрозділів.

Крім того, облік бойових розпоряджень в журналі службово-бойових дій не є підставою для нарахування відповідачем збільшеної додаткової винагороди, оскільки первісною умовою ведення цього журналу є фіксація бойових дій.

Разом з тим, докази безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів позивач суду не надав, про обставини такої участі у позовній заяві не зазначив, відповідач їх також не підтверджує.

У відповідних журналах службово-бойових дій також відсутня інформація щодо опису бойових дій, втрати сторін бойового зіткнення, а навпаки у витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01.05.2022 № 10/10 гриф (том 2), зазначено, що позивач в період з 25.09.2022 по 04.10.2022 перебував у складі підрозділу, який застосовувався для посилення державного кордону України та прикриття. Завдання виконано. Втрат серед особового складу, озброєння та військову техніки не має. Ознак проникнення ДРГ та виявлення БпЛА не зафіксовано.

Відтак, у суду відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази щодо безпосереднього залучення позивача у спірному періоді до участі у бойових діях чи заходах з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період, і як наслідок, наявності у нього права для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 168, у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 25.09.2022 по 04.10.2022, з 09.01.2023 по 12.01.2023, 16.01.2023, з 27.02.2023 по 02.03.2023 з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункт 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марія ДУБІНА