Справа № 320/33818/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року № 320/33818/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту також відповідач, Дніпровський ВДВС), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача по винесенню постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн;

- скасувати постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи у справі №760/16187/13 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, на підставі яких відкрито ВП №50255659 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору 3 441,00 грн, №50255602 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 284,34 доларів США та 112 250,77 грн, №50255638 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Родовід Банк» пені за кредитом та процентами в сумі 6437 781,76 грн. Означені ВП об`єднано у зведене ВП №53784701. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2024 у справі №760/16187/13-ц визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 63 284,34 доларів США та 112 250,77 грн на користь ПАТ «Родовід Банк», виконавчий лист №760/16187/13-ц про стягнення з позивача пені за кредитом та процентами в сумі 437 781,76 грн на користь ПАТ «Родовід Банк» та виконавчий лист №760/16187/13-ц про стягнення з позивача заборгованості в сумі 3 441,00 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Позивач зазначив, що 25.06.2024 ним було подано заяву про закінчення виконавчих проваджень, проте відповідач відмовив у задоволенні означеної заяви.

Позивач наголошує на відсутності підстав для стягнення з нього спірними постановами виконавчого збору з огляду на невжиття відповідачем заходів з примусового стягнення з нього сум за виконавчими провадженнями, а також у зв`язку з поверненням виконавчих документів стягувачу без виконання та в подальшому визнання їх такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду». На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2024 про відкриття провадження у справі надав копії матеріалів виконавчих проваджень .

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

Постановою державного виконавця від 29.02.2016 відкрито виконавче провадження №50255638 з примусового виконання виконавчого листа №760/16187/13-ц, виданого 20.08.2015 Апеляційним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» пені за кредитом та процентами у сумі 437 781,76 грн.

Постановою від 29.02.2016 ВП №50255638 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 437 781,36 грн.

Постановою від 14.04.2017 ВП №50255638 у зв`язку з перебуванням у відділі на примусовому виконанні декількох виконавчих проваджень щодо одного боржника об`єднано виконавчі провадження №№ 50255602, 50255638, 50255659 у зведене ВП №53784701.

Постановою від 17.05.2024 ВП №50255638 з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 43 778,17 грн.

Постановою від 17.05.2024 ВП №50255638 з позивача стягнуто розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 369,00 грн.

Постановою від 17.05.2024 ВП №50255638 замінено стягувача в ВП №50255638 на ТОВ «Юридична фірма «КМ Груп» у зв`язку з надходженням ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2020 у справі №760/16187/13-ц.

Постановою від 17.05.2024 ВП №50255638 у зв`язку з надходженням від стягувача заяви про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виведено ВП №50255638 з примусового виконання виконавчого листа №760/16187/13-ц, виданого 20.08.2021 Апеляційним судом м. Києва про стягнення пені за кредитом та процентів у сумі 437 781,76 грн.

Постановами від 17.05.2024 ВП №50255638 знято арешт з майна, що належить боржнику ОСОБА_1 та припинено розшук майна боржника, оголошений постановою від 10.05.2016.

Постановою від 17.05.2024 ВП №50255638 виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.20215 Апеляційним судом м. Києва, про стягнення пені за кредитом та процентів у сумі 437 781,76 грн, повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 29.02.2016 відкрито ВП №50255602 з примусового виконання виконавчого листа №760/16187/13-ц, виданого 20.08.2015 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63 284,34 доларів США та 112 250,77 грн.

Постановою державного виконавця від 17.05.2024 ВП №50255602 з боржника стягнуто виконавчий збір у сумі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2024 у справі №760/16187/13-ц заяву ТОВ «Юридична компанія «КМ Груп» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (боржник ОСОБА_1 , третя особа Дніпровський відділ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ)) задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 63284,34 доларів США та 112250,77 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Апеляційним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 пені за кредитом та процентами в сумі 437781,76 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3441,00 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Заявою від 25.06.2024 позивач звернувся до Дніпровського ВДВС про закінчення виконавчих проваджень №№ 75064917, 75064996, 75065554, 75065646, 75065697, 75065733, зняття накладених арештів, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, винесення постанов ро закінчення виконавчих проваджень та надання довідки про розмір стягнутих сум в межах означених ВП.

Листом відповідача від 04.07.2024 №67861 позивача повідомлено про повернення виконавчих документів стягувачу в межах ВП №№ 50255638, 50255602, 50255659 та про відкриття ВП №№ 75064917, 75064996, 75065554, 75065646, 75065697, 75065733 з примусового стягнення з позивача виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження, які було об`єднано у зведене ВП №75066397.

Позивача повідомлено про відсутність підстав для закінчення виконавчих проваджень з огляду на те, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню та є обов`язком державного виконавця, яке пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документа. Крім того, наголошено на наявності у державного виконавця права накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанов від 17.05.2024 №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Спеціальним законом, який визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, до 05.10.2016 був Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі по тексту також - Закон №606-XIV).

За встановлених обставин цієї справи виконавчі провадження, в межах яких було винесено спірні постанови про стягнення виконавчого збору, були розпочаті на підставі Закону № 606-ХІV, який був чинний на момент винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень №№ 50255638 та 50255602 (29.02.2016).

Водночас Закон № 606-XIV втратив чинність 05.10.2016 у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту також - Закон № 1404-VIII).

Пунктом 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Зміст розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII вказує, що положення попереднього Закону № 606-XIV застосовуються не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону № 606-XIV. Водночас кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється, у тому числі, шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена відповідно до того закону, в період дії якого вона розпочата.

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, судом не встановлено, а з матеріалів справи не вбачається, що державний виконавець приймав спірні постанови про стягнення виконавчого збору під час дії Закону № 606-XIV.

Натомість такі постанови були прийняті державним виконавцем 17.05.2024 на підставі статті 40 Закону України від 05.10.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту також Закон № 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VIII зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами пунктів 1, 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Предмет спору у цій справі становлять, зокрема дії відповідача по винесенню постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн.

За загальними умовами у виконавчому провадженні є основні стадії (етапи) виконавчого провадження, які передбачають сукупність певних дій державного виконавця та інших учасників виконавчого провадження, спрямованих на досягне певної процесуальної мети.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи відкриття виконавчих проваджень 20.08.20215 №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн.

В межах означених виконавчих проваджень постановами державного виконавця від 17.05.2024 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчі документи повернуто стягувачу та одночасно 17.05.2024 винесено постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 43 778,17 грн в межах ВП №50255638 та у сумі 11 225,07 грн і 6 328,40 доларів США в межах ВП №50255602.

17 травня 2024 року державним виконавцем було відкрито ВП №75064917 з примусового виконання постанови державного виконавця від 17.05.2024 ВП №50255638 з примусового стягнення виконавчого збору у сумі 43 778,17 грн.

Також 17.05.2024 державним виконавцем було відкрито ВП №75065697 з примусового виконання постанови державного виконавця від 17.05.2024 ВП №50255602 з примусового стягнення виконавчого збору у сумі 11 225,07 грн і 6 328,40 доларів США.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.06.2024 у справі №760/16187/13-ц заяву ТОВ «Юридична компанія «КМ Груп» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (боржник ОСОБА_1 , третя особа Дніпровський відділ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ)) задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 63284,34 доларів США та 112250,77 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Апеляційним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 пені за кредитом та процентами в сумі 437781,76 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №760/16187/13-ц, виданий 20.08.2015 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3441,00 грн на користь ПАТ «Родовід Банк».

На переконання позивача, у випадку визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дії відповідача по винесенню постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн є протиправними, з приводу чого суд зазначає таке.

Законодавець у Законі №1404-VIII чітко виділяє дві форми завершення виконавчого провадження: повернення виконавчого документа без виконання та закінчення виконавчого провадження, які в свою чергу, в залежності від підстав, тягнуть за собою виникнення різних процесуальних наслідків, зокрема, і щодо можливості продовження стягнення виконавчого збору поза межами завершеного виконавчого провадження.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому згідно з пунктом 5 вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 27 Закону №1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

В той же час, положеннями пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню.

У разі закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону №1404-VIII).

Таким чином правові наслідки завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою не є тотожними правовим наслідкам визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з підстав, визначених статтями 40, 41 Закону №1404-VIII.

Зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою має наслідком поновлення йому перебігу строку на повторне пред`явлення виконавчого документу для виконання, тоді як у випадку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, наведеним правовим регулюванням передбачено лише можливість відновлення раніше закінченого виконавчого провадження в порядку статті 41 Закону №1404-VIII.

Поряд з цим, у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. У той же час, у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою нестягнута сума виконавчого збору підлягає стягненню (продовжує стягуватися) в окремому виконавчому провадженні на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно, необхідно розмежовувати правові наслідки завершення виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №140-VIII у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою та на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №140-VIII у випадку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як свідчать матеріали справи, постановами державного виконавця від 17.05.2024, винесеними у ВП №№ 50255638 та 50255602, виконавчі листи повернуто стягувачу за його заявами на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, що мало наслідком для правомірних дій державного виконавця щодо застосування ним частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у вигляді винесення спірних постанов про стягнення виконавчого збору та подальшого їх виконання у встановленому Законом №1404-VIII порядку.

При цьому суд зауважує, що постанови державного виконавця від 17.05.2024 ВП №№ 50255638 та 50255602 про стягнення виконавчого збору є окремими виконавчими документами в силу пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відмінними від виконавчих листів, які по матеріалах справи визнано такими, що не підлягають виконанню.

З огляду на це, а також на те, що державним виконавцем чітко дотримано алгоритм законодавчо визначених дій, у суду відсутні підстави вважати протиправними дії відповідача по винесенню постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11 225,07 грн та 6 328,40 доларів США та постанови від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 43 778,17 грн.

Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині як таких, що не підтверджені документально та нормативно.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 17.05.2024 ВП №№ 50255602 та 50255638, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося судом, відповідно до частини сьомої статті 27 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Тобто, положеннями Закону №1404-VIII імперативно закріплено виключний перелік заборон на стягнення виконавчого збору, серед яких закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас як встановлено судом, спірні постанови про стягнення виконавчого збору винесені державним виконавцем в межах ВП №№ 50255602 та 50255638 було повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII.

При цьому, як вже зазначалось судом, правові наслідки завершення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його письмовою заявою не є тотожними правовим наслідкам закінчення виконавчого провадження у зв`язку з визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження закінчення виконавчих проваджень №№ 50255602 та 50255638 у зв`язку з визнанням виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, відсутні підстави для настання правових наслідків, визначених частиною сьомою статті 27 Закону №1404-VIII у вигляді заборони на стягнення виконавчого збору.

Враховуючи означені обставини, у суду відсутні підстави для скасування спірних постанов про стягнення виконавчого збору від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255602 та від17.05.2024 у виконавчому провадженні №50255638.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дудін С.О.