Справа № 640/7460/20
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/7460/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2658 від 03 травня 2019 року.

Поданий до суду позов обґрунтовано тим, що позивач не погоджується з нарахованим відповідачем транспортним податком за 2018 рік на суму 25000,00 грн на належний ОСОБА_1 автомобіль LAND POVER RANGE ROVER SPORT, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2993 куб. см, тип пального дизель, д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на яке зареєстровано 01 серпня 2014 року. Позивач зазначила, що перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року) із зазначенням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі. Однак у такому переліку відсутній транспортний засіб LAND POVER RANGE ROVER SPORT, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2993 куб. см, що свідчить про відсутність підстав для віднесення такого транспортного засобу до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2018 році. Позивач зауважила, що до переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році, віднесено лише автомобіль аналогічної марки та моделі з об`ємом двигуна 3 куб. м, що, фактично, виключає належний їй транспортний засіб із числа тих, що підлягає оподаткуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва на підставі Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 №2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом №3863-IX від 16.07.2024) та розробленого на виконання цього Закону Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 №399, яким визначено порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, дану адміністративну справу було передано на розгляд та вирішення Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року прийнято дану справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами; роз`яснено учасникам справи, що її розгляд починається спочатку; замінено відповідача у даній справі з Головного управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП: 44116011 вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ); встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Після прийняття Чернівецьким окружним адміністративним судом даної справи до свого провадження від позивача не надходило жодних документів, натомість відповідачем подано відзив.

Так, відповідач вказував про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування. Зазначено, що на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку міститься перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років, і середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, і до якого віднесено транспортний засіб марки LAND POVER RANGE ROVER SPORT, тип палива дизель, об`єм двигуна 3000,00 куб. см. Водночас представник відповідача звертав увагу на те, у разі неспівпадіння параметрів автомобіля позивача з параметрами переліку, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку України, що у даному випадку полягає у наявності дещо меншого показника об`єму двигуна належного позивачу автомобіля (2993 куб. см), то згідно з правилом математичного округлення об`єм двигуна підлягає заокругленню до найбільшого цілого значення, який у даному випадку становить 3000,00 куб. см. Отже, оскільки рік випуску належного позивачу автомобіля становить не більше п`яти років, його середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а також враховуючи те, що дані на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку відповідають параметрам належному позивачу автомобілю, то такий є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Клопотань про розгляд цієї справи за участю сторін з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання до Чернівецького окружного адміністративного суду не надходило.

Інших клопотань до Чернівецького окружного адміністративного суду учасниками справи також не подано.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01 серпня 2014 року є власником транспортного засобу марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER SPORT (загальний легковий універсал - В), рік випуску 2014, повна маса 3000 кг, об`єм двигуна 2993 куб. см.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками, з даних електронного кабінету позивач дізналась про нарахування на належний їй транспортний засіб транспортного податку за податкові періоди 2016, 2017, 2018 року у сумі по 25000,00 грн за кожен податковий (звітний) період.

У зв`язку з неотриманням податкових повідомлень-рішень по нарахуванню транспортного податку за 2016-2018 роки за місцем реєстрації, позивач звернулась до податкового органу із заявою про надсилання їй податкових повідомлень-рішень за вказані вище податкові періоди на електронну пошту або на іншу поштову адресу (відмінну від місця реєстрації).

Листом від 10 жовтня 2019 року №4607/8/26-15-93-14-23 відповідач повідомив позивача про те, що згідно баз даних органів ДПС ОСОБА_1 в 2016-2019 роках була власником транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2014 року випуску, об`єм двигуна 2993 куб. см, ДНЗ НОМЕР_1 , дата здійснення реєстраційної дії 01 серпня 2014 року, зі строком експлуатації до 5 років. У зв`язку з цим, на виконання вимог підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України було проведено обчислення транспортного податку ДПІ у Солом`янському ГУ ДФС у м. Києві за 2016-2018 роки та винесено відповідні податкові повідомлення-рішення. Вказано, що станом на 25 вересня 2019 року в ІКП з транспортного податку з фізичних осіб за ОСОБА_1 обліковується борг у розмірі 25000,00 грн.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, податкове повідомлення-рішення №0-2658 від 03 травня 2019 року, яким нараховано транспортний податок за податковий період 2018 року в сумі 25000,00 грн і з яким згідно змісту позову не погоджується позивач, у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Порядку надіслання контролюючим органам податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, було роздруковано та надіслано в одному примірнику платнику податків ( ОСОБА_1 ) на податкову адресу: вул. Кринична, буд. 17, ч/б. З огляду на викладені обставини у податкового органу не залишилось примірника оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (його засвідченої копії). Поряд з цим до матеріалів відзиву додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку за 2018 рік (тобто оскаржуване рішення №0-2658 від 03 травня 2019 року) отримане ОСОБА_1 27 червня 2019 року.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким до положень Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII, що набрав чинності 01 січня 2017 року (далі - Закон №1791-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 20 грудня 2016 року №1791-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.4.1 пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України).

Станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3723,00 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»).

Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року складали 1396125,00 грн.

Відтак, об`єктом оподаткування у 2018 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1396125,00 грн та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, що передбачено абзацом 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі Методика №66 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (далі - Порядок №403 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср= Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (пункт 13 Методики №66).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики №66).

Аналіз наведених положень свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року, автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об`єм двигуна 3000 куб.см, тип пального дизель, рік випуску до 5 років (включно), є об`єктом оподаткування транспортним податком згідно норм Податкового кодексу України

Як вбачається з обставин даної справи, автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2014 року випуску, об`єм двигуна - 2993 куб. см, зареєстрований за позивачем 01 серпня 2014 року.

Вказане, враховуючи дані переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року, дає підстави для висновку, що належний позивачу транспортний засіб відноситься до об`єктів оподаткування у 2018 році, а тому ОСОБА_1 зобов`язана сплатити транспортний податок, встановлений статтею 267 Податкового кодексу України, за податковий (звітний) період 2018 року.

Стосовно доводів позивача про те, що до переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році, віднесено лише автомобіль аналогічної марки та моделі з об`ємом двигуна 3 куб. м, що, фактично, виключає належний їй транспортний засіб із числа тих, що підлягає оподаткуванню, то такі суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Державна фіскальна служба України в листі №54/6/99-99-12-02-03-15/ІПК від 05 січня 2018 року роз`яснила, що показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об`єм циліндрів двигуна округлюються до найбільшого цілого значення.

Тобто, якщо у переліку, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в інформації стосовно автомобіля з параметрами, що відповідають автомобілю позивача, один з показників не співпадає (а саме, показник об`єму циліндрів двигуна не співпадає (є дещо меншим) з показником, який вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача, то згідно з правилом математичного округлення об`єм циліндрів двигуна належного позивачу транспортного засобу заокруглюється з 2993 куб. см до 3000 куб. см.

До цього суд зазначає, що об`єм двигуна у сукупності елементів, які впливають на вартість автомобіля як об`єкта оподаткування, застосовується у Методиці як економічна характеристика автомобіля, а не суто технічний його показник. Тому очевидним є, що при віднесенні певної моделі до визначених Мінекономрозвитку об`єктів для оподаткування транспортним податком виправданим є застосування загальноприйнятого позначення об`єму двигуна у літрах, а не його детальних технічних характеристик у кубічних сантиметрах, оскільки цього достатньо для ідентифікації автомобіля. Такий підхід є цілком достатнім та зрозумілим для застосування податковими органами, він повністю відображає економічні характеристики автомобіля і відхилення на декілька тисячних від застосованого Мінекономрозвитку показника в літрах об`єму двигуна не вказує на те, що відповідний автомобіль не є об`єктом оподаткування, оскільки це не впливає на його середньоринкову вартість.

Вказане відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 червня 2022 року у справі №826/15940/18.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом і в постанові від 18 грудня 2024 року (справа №0440/7026/18).

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що встановлені у даній справі обставини свідчать про правомірність віднесення податковим органом належного позивачу транспортного засобу до об`єкта оподаткування транспортним податком за податковий (звітний) період 2018 року, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-2658 від 03 травня 2019 року є законним. Приймаючи його, контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Відтак, правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2658 від 03 травня 2019 року відсутні, а заявлений позов не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач довів законність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позову не свідчать про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 20 червня 2025 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідач Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, ).

Суддя О.П. Лелюк