Справа № 640/14266/21
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Справа № 640/14266/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Богатинського Б.В., суддів Калашник Ю.В., Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служби зовнішньої розвідки України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1), Служби зовнішньої розвідки України (далі - відповідач 2), Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 3), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України № 290 від 10 грудня 2020 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії відмови ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби Зовнішньої Розвідки України № 290 від 10 грудня 2020 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням виплаченого.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 недоплачену у 2018-2019 роках частину підвищеної пенсії у розмірі 29209,80 грн.

Визнати протиправними дії Служби зовнішньої розвідки України щодо відмови в наданні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у наступних, після 05.03.2019, періодах часу, за наявності неспростованих фактів збільшення грошового забезпечення працівників, за умови, що такому збільшенню має кореспондувати збільшення пенсійного забезпечення військових пенсіонерів, зокрема, позивача, натомість, Служба зовнішньої розвідки України скриває цю інформацію.

Зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України видати ОСОБА_1 оновлені довідки про розмір грошового забезпечення за посадою заступника начальника служби (Служби зовнішньої розвідки України) станом на 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, 01.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 01.01.2020, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.05.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, 01.09.2020, 01.10.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 01.04.2021, 01.05.2021 та надалі, на кожне перше число місяця, впродовж до моменту набуття рішення по даній справі.

Стягнути зі Служби зовнішньої розвідки України спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті ним впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів, які суттєво звузили права позивача ОСОБА_1 на визначений законом розмір пенсійних виплат та спричинили недоотримання ним пенсії у цей період часу.

Стягнути з Кабінету Міністрів України спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Вирішити питання про відшкодування позивачу понесених судових витрат у справі шляхом їх стягнення зі співвідповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає порушеним своє право на належне пенсійне забезпечення, оскільки діями Кабінету Міністрів України, Головного управління Пенсійного фонду в м.Києві та Службою зовнішньої розвідки України порушені його права на своєчасне отримання у повному розмірі належних йому пенсійних виплат, через незаконне зменшення бази нарахування та через фактичне зменшення (відсутність виплати) частини пенсії у 2018-2019 роках. Незаконна відмова в подальшому перерахунку (збільшенні) розміру належної заявнику пенсії, самоусунення державних органів від участі у процесі, який мають вчиняти уповноважені державні органи з метою приведення розміру пенсії, який підлягає до виплати - до належного рівня (розміру), та спричиненні такими діями моральної шкоди заявнику - усе це є причиною звернення до суду. Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

29 червня 2021 року відповідач 3 подав відзив на позовну заяву, в якому вважає позовну заяву у частині вимог до Кабінету Міністрів України, безпідставною та необґрунтованою, оскільки відповідачем 3 видавалися постанови в межах повноважень та спосіб, що визначений Конституцією та Законами України та відповідно видані постанови Уряду були направлені на забезпечення гідного пенсійного забезпечення особам, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму. Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсій військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з повноваженнями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Дії Кабінету Міністрів України, що полягали у виданні вищевказаних нормативно-правових актів були направлені на збільшення розміру пенсії позивача та жодним чином не порушували його прав на гарантоване Державою Україна гідне пенсійне забезпечення. Вказуючи на протиправність дій Уряду, позивачем не надано доказів, що ним оскаржувались зазначені вище нормативно-правові акти, які на його думку суттєво звузили права позивача на визначений законом розмір пенсії. Позивачем не надано до позовної заяви доказів, що Урядом порушено його конституційне право передбачене частиною третьою статті 46, в якій визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. ОСОБА_1 не надано до позову доказів, що на підставі виданих Урядом нормативно-правових актів відбулося зменшення розміру його пенсії. На підставі виданих Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів розмір пенсія ОСОБА_1 лише збільшувалась. Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача3 є необґрунтованою, оскільки задоволення її судом не матиме жодних правових наслідків для позивача та не забезпечить ефективність відновлення прав, які на думку останнього є порушеними. До позовної заяви не надано доказів на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та спричиненням моральної шкоди враховуючи обставини, що наведені позивачем у позовній заяві, як на підставу її задоволення. Право на звернення до суду виникло у позивача з 05.03.2019, тому наявні підстави для залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Відповідач 3 просив суд у задоволенні позову в частині вимог до Кабінету Міністрів України відмовити.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 09 липня 2021 року заперечив в повному обсязі щодо позовних вимог заявлених до Служби зовнішньої розвідки України, з наступних підстав. Для здійснення перерахунку розміру грошового забезпечення позивача станом на станом на 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, 01.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 01.01.2020, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.15.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, 01.09.2020, 01.10.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 01.04.2021, 01.05.2021 та надалі на кожне перше число місяця впродовж до набуття рішення по даній справі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) та оформлення і надання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нових довідок для перерахунку основного розміру його пенсії з 01.04.2019 по теперішній час, на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, не має правових підстав, адже це суперечить вимогам Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45). Скасовані Рішенням Окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 положення нормативно-правових актів Уряду стосувалися правомірності проведення з 01.01.2018 перерахунку пенсій, призначених до 01.03.2018 за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), умов і розмірів виплат, перерахованих пенсій з урахуванням грошового забезпечення, встановленого, зокрема, Постановою № 704, а також порядку виплати перерахованих коштів. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди з боку відповідача 2, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача 2 та спричиненням моральної шкоди. Позивачем не вказано обставин, з яких він виходив при визначені розміру заявленої до відшкодування шкоди, та обґрунтування його розрахунку.

15 липня 2021 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідач 1 не погоджується із заявленими вимогами, з такого. Згідно ч.4 ст. 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 пенсії призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом перераховуються на умовах та в розмірах передбачених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Окружного адміністративного суду України від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова № 103). Нормативно - правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, після дати набрання рішення суду законної сили не приймалося. У зв`язку з цим, а також з урахуванням пункту 4 постанови № 103, виплата пенсій продовжується у встановлених на цей час розмірах, неможливо здійснити жодні перерахунки. Довідок про розмір грошового забезпечення чи інших документів, які надають право позивачу на перерахунок пенсії з урахуванням надбавок до відповідача 1 надано не було. Включення сум або перерахунок пенсії виплата надбавок не була передбачена Постановою № 704. Відповідно до пункту 1 Постанови № 103 (у редакції на час здійснення перерахунку), перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам здійснюється із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, врахування інших видів грошового забезпечення цією постановою не передбачено. Самостійно обчислені позивачем суми пенсійних виплат здійснено без врахування довідки про розмір грошового забезпечення за посадою позивача станом на дату виникнення підстав для перерахунку пенсії та не уповноваженим суб`єктом на обчислення розміру пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач 15 липня 2021 року заявив до суду клопотання про розгляд справи в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

15 липня 2021 року позивачем також надані до суду відповіді на відзиви відповідача 2 та відповідача 3, у яких позивач вважає доводи відповідача 2, 3 необґрунтованими, такими, що не дають підстави для відмови у позові. Позивач просив суд відхилити доводи наведені відповідачами 2, 3 та задовольнити позовні вимоги.

22 липня 2021 року відповідач 2 надав суду заперечення на відповідь на відзив. Служба зовнішньої розвідки України повністю підтримує викладені у відзиві на позов доводи щодо заперечень проти позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 3 подав до суду 26 липня 2021 року заперечення, вважає відповідь на відзив необґрунтованою та такою, що жодним чином не спростовує обставин, викладених у відзиві на позовну заяву.

Від позивача 30 липня 2021 року надійшла до суду відповідь на відзив відповідача 1. На думку позивача, доводи відповідача 1 про те, що у нього не було законних підстав здійснити конкретний перерахунок - не мають обґрунтування, є хибними, та такими, що не можуть бути враховані судом при вирішенні першої позовної вимоги до відповідача 2, адже довідка про оновлені розміри грошового забезпечення на його адресу направлялася та була отримана, проте була повернута. Позивач просив суд відхили наведені доводи відповідача 1 до позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/14266/21 передана на розгляд та вирішення Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа № 640/14266/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 19 березня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Богатинського Б.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служби зовнішньої розвідки України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії, стягнення моральної шкоди. Призначено розгляд справи спочатку, за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання - 18 квітня 2025 року о 15:00.

01 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача про колегіальний розгляд справи.

17 квітня 2025 року надійшла до суду заява Служби зовнішньої розвідки України, у якій повідомлено, що відповідач 2 у повному обсязі підтримує заперечення проти про позовних вимог позивача, які викладено та аргументовано у відзиві на позов, наданому суду у 2021 році. Відповідач 2 просить також врахувати, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі № 320/15777/24 (за позовом ОСОБА_1 до пенсійного органу) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслано довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 17.07.2021, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 144.

Підготовче засідання 18 квітня 2025 року проведено в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про колегіальний розгляд справи, - задоволено, призначено розгляд справи колегією у складі трьох суддів. Передано адміністративну справу № 640/14266/21 до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 18 квітня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Богатинський Б.В., судді: Калашник Ю.В., Новікова І.В.

Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року призначене підготовче засідання у справі на 23 травня 2025 року - 14-00 год.

Позивач 07 травня 2025 року подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

15 травня 2025 року до суду надійшла заяви представника Служби зовнішньої розвідки України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за участю представника Орлюка В.М.

Ухвалою суду від 16 травня 2025 року задоволено заяву представника Служби зовнішньої розвідки України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за участю представника Орлюка В.М.

Протокольною ухвалою суду від 23 травня 2025 року судом закрите підготовче провадження у справі та призначено справу за згодою учасників справи до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 23 травня 2025 року заслухані вступне слово та пояснення надані учасниками справи, досліджені письмові докази, надані сторонами, та враховуючи заявлені сторонами клопотання, подальший розгляд адміністративної справи здійснений судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані учасниками справи, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані сторонами, колегія судів встановила наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.

17 листопада 2020 року позивач звернувся до Служби зовнішньої розвідки України з заявою про виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям станом на 05.03.2019 за його посадою з урахуванням всіх надбавок, доплат і підвищень, призначених на дату звільнення.

10 грудня 2020 року Службою зовнішньої розвідки України видано довідку про розмір грошового забезпечення №290 відповідно до якої грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 з урахуванням положень Постанови №704 , становить: усього - 22584,63 грн. У довідці зазначена примітка, що довідку складено на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 щодо здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсій, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020.

На звернення позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, відповідач 1 листом від 04.01.2021 повідомив, що умови проведення перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення визначеного Постановою № 704 були передбачені пунктами 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Після визнання протиправними та не чинними пунктів 1,2 Постанови - 103, Урядом України акти, які визначають механізм перерахунку пенсій відповідних категорій військовослужбовців не приймались. Провести перерахунок пенсії та надати оновлений розрахунок підстави відсутні, надана довідку про розмір грошового забезпечення № 290 від 10.12.2020 повертається без виконання.

16 лютого 2021 року позивач направив заяву до Служби зовнішньої розвідки України, у якій просив повторно виготовити та направити оновлену довідку станом на 05.03.2019 на адресу уповноваженого підрозділу Пенсійного фонду України, повідомити заявника про наявність або відсутність підстав для проведення наступного перерахунку розміру пенсійного забезпечення, тобто в наступні періоди - з 01.04.2019 і до 31.01.2021, з 01.02.2021 і на момент надання відповіді на подану заяву (звернення), через можливе збільшення виплат за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) заступника начальника Служби зовнішньої розвідки України, та надати інформацію, чи відбувалося збільшення складових частин та їх розмір забезпечення за посадою заступника начальника Служби зовнішньої розвідки України в окремі періоди часу, що може бути підставою для додаткового перерахунку пенси у проміжок часу з 01.04.2019 по 31.01.2021, та з 01.02.2021 і на майбутнє.

Листом Служби зовнішньої розвідки України від 15 березня 2021 року позивачу повідомлено, що граничні розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби щорічно визначаються розпорядчими актами Служби та містять інформацію з обмеженим доступом. Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України було направлено оригінал довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 за вих. № 17/1/2877 від 10.12.2020. Зважаючи на встановлений Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 механізм надсилання до органів Пенсійного фонду довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та відсутність звернення до Служби зовнішньої розвідки України органів Пенсійного фонду запропоновано позивачу особисто звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві стосовно подання вищевказаної довідки для здійснення перерахунку призначеної пенсії.

Вважаючи протиправними такі відмови відповідачів, а також дії Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті ним впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів, які суттєво звузили права позивача на визначений законом розмір пенсійних виплат та спричинили недоотримання ним пенсії у цей період часу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин першої, другої статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 1 Порядку №45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку №45 (у редакції, до внесення змін Постановою №103) для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Додаток 2 до Порядку №45 передбачає форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка у редакції до внесення змін Постановою №103 містила такі складові грошового забезпечення як посадовий оклад, підвищення посадового окладу, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за знання та використання в роботі іноземної мови, надбавка за почесне звання "заслужений" чи "народний", доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук чи вчене звання, надбавка за спортивні звання, премія.

Пунктом 5 Порядку №45 в редакції Постанови №103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку №45 в редакції Постанови №103, форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Колегія суддів зазначає, що зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до внесення змін Постановою №103.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду.

Колегія суддів враховує, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (набрала чинності 01.03.2018), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, та пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Вищенаведене відповідає правовому висновку, викладеному в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019, прийнятому у зразковій справі №160/8324/19 (провадження №Пз/9901/20/19) та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020.

Так, Верховний Суд у рішенні від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача».

З матеріалів справи встановлено, що Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України видано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, яку подано до відповідача 1 для перерахунку пенсії позивача.

Однак, не зважаючи на те, що з 05.03.2019 (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, відповідач 1 безпідставно відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі вказаної довідки.

Відтак, у вказаній частині позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про їх задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 на користь позивача недоплаченої у 2018-2019 роках частини підвищеної пенсії у розмірі 29209,80 грн, колегія суддів враховує таке.

На підставі даних пенсійної справи позивача, колегія суддів встановила, що згідно Постанови № 103, позивачу нараховане підвищення пенсії у розмірі 3246,01 грн, з них виплачувалось: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - щомісячно 50% від підвищення - 1623,01; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісячно 75% від підвищення - 2434,51; з 01.01.2020 року - 100 відсотків суми підвищення 3246,01.

Позивач вважає, що недоотримав у 2018-2019 роках частину підвищення пенсії у загальному розмірі 29209,8 грн, та просить вказану суму стягнути з відповідача 1.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови № 103, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) визначено проводити з 01.01.2018 року у таких розмірах: з 01.01.2018 року - 50 відсотків; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 75 відсотків; з 01.01.2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Як вже зазначено колегією суддів, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, п. 1,2 Постанови КМУ №103 визнано протиправними та нечинними. Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року зазначені рішення залишенні без змін.

Оскільки пункт 2 Постанови №103 визнаний нечинним, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - Постанова № 804) було встановлено, що виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», призначених до 01.03.2018, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Колегія суддів вказує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №640/19133/19 визнано Постанову № 804 - протиправною та нечинною повністю.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

З урахуванням вимог статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також того, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Така правова позиція була в черговий раз підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 (провадження 11-325апп21).

З 01.01.2020 відсутні обмеження щодо поетапності виплати підвищення перерахованих пенсій, особам яким пенсія призначена згідно із Законом №2262-ХІІ.

У подібних правовідносинах Верховним Судом у справах №2040/7219/18, №826/3858/18, №520/8675/18 сформульований такий висновок: «...питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії», тому право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Законом №2262-ХІІ, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови №103 було передбачено Законом №2262-ХІІ, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.».

З огляду на викладене, позивач мав право отримувати пенсію у спірному періоді, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №440/4978/19.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів звертає увагу, що стягнення з відповідача недоплаченої у 2018-2019 роках частини підвищення пенсії у конкретно визначеній сумі можливе лише в разі, якщо такий розмір був нарахований, але протиправно не виплачений.

Разом з тим, відповідачем 1 не було проведено нарахування пенсії в повному обсязі, а тому належним способом поновлення порушеного права позивача є визнати протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 та зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 січня 2018 року.

В частині оцінки доводів сторін щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача 2 видати оновлені довідки про розмір грошового забезпечення за посадою заступника начальника служби (Служби зовнішньої розвідки України) станом на 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, 01.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 01.01.2020, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.05.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, 01.09.2020, 01.10.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 01.04.2021, 01.05.2021 та надалі, на кожне перше число місяця, впродовж до моменту набуття рішення по даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо вказаної вимоги позивача відповідач 2 повідомив, що граничні розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби щорічно визначаються розпорядчими актами Служби та містять інформацію з обмеженим доступом, видача довідок станом на дати вказані у позові суперечить вимогам Порядку № 45.

Колегією суддів встановлено, що відповідач 2 видав позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до положень Постанови №704, та станом на 17.07.2021, відповідно до положень Постанови № 704 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 144 (на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі № 320/15777/24).

24.10.2021 набрав законної сили Закон України «Про розвідку» №912-IX від 17.09.2020.

01.01.2021 набули чинності положення ч. 3 ст. 42 Закону України «Про розвідку», у відповідності до якої посадові оклади співробітників розвідувальних органів встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, встановлених Кабінетом Міністрів України для відповідних посад державної служби та посад інших категорій працівників у центральних органах виконавчої влади зі спеціальним статусом, посад військовослужбовців Збройних Сил України із коефіцієнтом:

для співробітників кадрового складу - 1,8;

для співробітників, які не належать до кадрового складу, - 1,4.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704», яка набрала чинності 17.07.2021 (далі - Постанова №729), внесено зміни до Постанови №704, зокрема пункт 4 доповнено абзацами такого змісту:

«Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил (додаток 2), із коефіцієнтом:

для військовослужбовців кадрового складу 1,8;

для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, 1,4».

Таким чином, оскільки Постановою №729 збільшено посадові оклади відповідної категорії військовослужбовців (військовослужбовців розвідувальних органів), а також інші складові грошового забезпечення, що відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ є підставою для перерахунку пенсії такої категорії військовослужбовців, судом (у справі №320/15777/24) зобов`язано Пенсійний фонд України відповідно до абзацу 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 144, повідомити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві про необхідність підготовки списку на позивача, пенсія якого підлягає перерахунку, за формою згідно з додатком 1 до цієї постанови і подання такого у п`ятиденний строк Службі зовнішньої розвідки України).

Згідно із частинами 2, 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як зазначалось колегією суддів вище, перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку з введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством (пункти 1 та 2 Порядку №45).

Оскільки Постанова №729 від 14.07.2021 набула чинності 17.07.2021, у зв`язку з чим саме з цієї дати у позивача виникло право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, та така довідка вже була видана відповідачем 2.

Інших рішень Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для військовослужбовців розвідувальних органів не приймалось

Доводи позивача про підвищення розмірів грошового забезпечення з 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, 01.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 01.01.2020, 01.02.2020, 01.03.2020, 01.04.2020, 01.05.2020, 01.06.2020, 01.07.2020, 01.08.2020, 01.09.2020, 01.10.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 01.04.2021, 01.05.2021 та надалі, на кожне перше число місяця, впродовж до моменту набуття рішення по даній справі є необґрунтованими, оскільки як зазначає сам позивач дати змін грошового забезпечення йому невідомі, тому такі обставини є припущеннями позивача та не підтверджуються.

Позивач у позовній заяві також просить суд визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті ним впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів, які суттєво звузили права позивача на визначений законом розмір пенсійних виплат та спричинили недоотримання ним пенсії у цей період часу.

Протиправність дій відповідача 3 позивач обґрунтовує прийняттям Кабінетом Міністрів України впродовж 2018-2019 р. незаконних Постанов №№ 103, 804, 1088 тощо, а також нездійсненням Кабінетом Міністрів України, після скасування судами незаконних нормативно-правових актів Уряду адекватних та належних дій для поновлення порушеного права військових пенсіонерів, зокрема, позивача.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтовував зазначені вимогу тим, що внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанов були порушені його права в частині належного пенсійного забезпечення.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною постанови в частині: визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45. Зазначене рішення набрало законної сили 05.03.2019. Саме з цієї дати військові пенсіонери отримали право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових складових грошового забезпечення (зазначений правовий висновок викладено у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019, ухваленому у зразковій справі №160/8324/19, яке залишене без змін постановою Великої Палата Верховного Суду від 24.06.2020).

В подальшому, 24.12.2019 Кабінетом міністрів України прийнято постанову №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», підпунктом 1 пункту 1 якої установлено, що з 1 січня 2020 р. виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 №103, яка регулює порядок перерахунку пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (в редакції від 01.01.2020) вбачається, що пункти 1, 2, 3 вказаної постанови виключено саме на підставі оскаржуваної постанови КМУ №1088 від 24.12.2019.

Згідно картки документа - Постанови №1088 від 24.12.2019, вказана постанова №1088 відсилає саме до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

Тобто, з наведеного встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 була прийнята з метою врегулювання питань щодо перерахунку та виплати пенсії, які визначались п. 1, 2, 3 постанови від 21.02.2018 №103 та були скасовані рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 23.01.2020 у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Колегія суддів зазначає, що з набранням чинності судовими рішеннями у вказаних справах права військових пенсіонерів, у тому числі позивача, у зазначених вище частинах були відновлені.

У справі, що розглядається, дії Кабінету Міністрів України щодо зменшення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії та обмеження суми підвищення пенсії, не мають самостійного правового значення, оскільки не призвели до інших наслідків, аніж прийняття вказаних постанов.

Права позивача у цій частині захищені шляхом скасування в судовому порядку окремих пунктів Постанови №103 та Постанови №804, та задоволення позовних вимог в частині зобов`язання перерахувати пенсію. Додаткове визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України, що передували прийняттю вказаних постанов, не має самостійних правових наслідків.

Окрім того, з огляду на приписи Конституції України та Закону України «Про Кабінет Міністрів України», колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою, повноваження відповідача щодо винесення постанов та розпоряджень є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), виходячи з того, що право ініціативи у прийнятті актів Кабінету Міністрів України мають виключно члени Кабінету Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправними дії Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті ним впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів, а саме вказаних вище постанов задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Служби зовнішньої розвідки України спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн та з Кабінету Міністрів України спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн, завдану в результаті ненадання Службою зовнішньої розвідки України запитуваних позивачем довідок та прийняття Кабінетом Міністрів України впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів (Постанов № 103, 804, 1088), колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статі 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною третьою статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Фактичною підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Іншими словами, моральна шкода фізичної особи визначається через страждання. Страждання - це негативна для людини емоція, змістом якої є біль, мука, тривога, переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції. Які саме дії викликають страждання - чинне законодавство не зазначає, обмежуючись лише загальною вказівкою на їхню протиправність. Поміж тим, за практикою Європейського Суду з прав людини обставинами, які беруться до уваги як такі, що заподіюють моральну шкоду, зокрема є: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; негативний вплив на членів сім`ї; психічне напруження; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо.

Поряд з цим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 57).

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі позивач зазначає про завдання йому моральної шкоди, в результаті ненадання Службою зовнішньої розвідки України запитуваних позивачем довідок та прийняття Кабінетом Міністрів України впродовж 2018-2019 років нормативно-правових актів (Постанов №№ 103, 804, 1088).

Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок дій вчинених відповідачем 2 та відповідачем 3, що були предметом розгляду у цій справі.

При цьому, враховуючи висновки колегії суддів щодо відмови у задоволенні позовних вимог звернутих до Служби зовнішньої розвідки України та Кабінету Міністрів України вимоги щодо стягнення моральної шкоди як такі, що носять похідних характер від основних вимог є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплати судового збору.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1816,00 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Служби зовнішньої розвідки України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення недоплаченої пенсії, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України № 290 від 10 грудня 2020 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії відмови ОСОБА_1 на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України № 290 від 10 грудня 2020 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 січня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,00 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053; ),

Відповідач 2 - Служба зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, 04107; ),

Відповідач 3 - Кабінет Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008, ).

Повне судове рішення складено 20.06.2025.

Головуючий суддя Б.В. Богатинський

Суддя Ю.В. Калашник

Суддя І.В. Новікова