Справа № 333/740/25
Суддя: Круглікова А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/740/25
Провадження № 2-а/333/59/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікової А.В.,

при секретарі судового засідання Майсак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за адміністративним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

до відповідача: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя, 69005

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн., а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В позовній заяві позивач зазначає, що 19.11.2024 на його банківський рахунок накладено арешт через наявність виконавчого провадження щодо постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024. Позивач вказує, що копії постанови не отримував, справу розглянуто без його участі, у зв`язку з чим, було його позбавлено заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою, надавати докази та пояснення. Листом відповідача від 11.12.2024 позивачу відмовлено у наданні копії постанови та ознайомлення зі справою через направлення постанови з додатками до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі. Отже, як стверджує позивач, оскаржувана у цій справі постанова була прийнята без обґрунтованого звинувачення останнього у порушенні швидкісного режиму на дорозі, про обставини і докази цього йому не відомо. Розгляд справи бу в призначений на 03.07.2024, у зв`язку з відрядженням позивача, останнім було надано клопотання від 01.07.2024 про відкладення розгляду справи та надання скан-копій матеріалів. Разом з тим, 03.07.2024 начальник відповідача вирішив, що відкладення розгляду справи неможливе через необгрунтування неможливості прибуття адвоката. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідачем грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до усунення його від процесу і порушення його прав, що безумовно тягне за собою скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 03.07.2024 серії ЕНА № 2526039. На підставі зазначеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2025, відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Від відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача вказує, що зі змісту постанови вбачається, що 25.06.2024 під час несення служби у Запорізькій області поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI II 20/20 TC № 008387 було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України, а саме: водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю більш ніж на 20 км/год. Отже, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, яке було задоволено та розгляд справи призначено на 03.07.2024. Разом з тим, позивач 03.07.2024 не з`явився. Представник відповідача вказує, що оскаржувана у цій справі постанова винисена з дотриманням ст.ст. 222, 251, 252, 278-280, 283 КУпАП та є законною. Водночас, надати відеозапис події є неможливим, враховуючи строк його зберігання. Крім того, надати копію постанови серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 представник відповідача також не може, оскільки постанова з усіма паперовими додатками направлена до Комунарського ВДВС в м. Запоріжжя. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи,на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1.Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Предметом позову є оскарження постанови серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З метою встановлення всіх фактичних обставин справи та перевірки їх доказами судом ухвалою від 27.01.2025 витребувано в Управління патрульної поліції у Запорізькій області належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 та матеріали справи за цією постановою.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Як свідчать матеріали цієї справи, відповідачем - Управлінням патрульної поліції у Запорізькій області вимоги ухвали суду від 27.01.2025 не виконано, оскаржувану у цій справі постанову серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 (її копію) та всі докази, на підставі яких складена оскаржувана постанова відповідачем до матеріалів справи не надано.

Доданий відповідачем до матеріалів справи DVD-r диск, в якому міститься фотокартка події та відеозапис, а саме: зафіксовано автомобіль Nissan X-TRAIL, д.р.н. НОМЕР_1 , жодним чином не підтверджує факту перебування саме позивача за кермом та вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Таким чином, в матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, то суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, заявлені вимоги до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 та закриття справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП є обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

За змістом ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач у позовній заяві просить суд покласти на відповідача 10 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Судом прийнято до уваги, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, на підтвердження заявлених вимог, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17.

Як встановлено судом жодних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено позивачем до матеріалів справи не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн. у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 2, 77, 139, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2526039 від 03.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова