Справа № 500/1023/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1023/25

18 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася Військова частина НОМЕР_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 виявлено, що військовослужбовцю ОСОБА_1 (далі - відповідач) безпідставно нараховане та виплачене грошове забезпечення за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року у зв`язку з тим, що вказаний військовослужбовець не повернувся після лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарні №9» м. Запоріжжя до військової частини НОМЕР_1 та вказані обставини не були відомі військовій частині НОМЕР_1 на момент здійснення виплати грошового забезпечення вказаному військовослужбовцю.

Оскільки встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 11.11.2023 без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за вказаний період, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

Отже, звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача виплачені кошти в сумі 68 004,97 грн., як безпідставно набуте майно.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 22.04.2025 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 13.05.2024 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкладено розгляд справи на 18.06.2025 о 10:30 год., у зв`язку із повторною неявкою відповідача в судове засідання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надіслав через електронний суд заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Військовою частиною НОМЕР_1 виявлено, що військовослужбовцю ОСОБА_1 безпідставно нараховане та виплачене грошове забезпечення за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року у зв`язку з тим, що вказаний військовослужбовець не повернувся після лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарні №9» м. Запоріжжя до військової частини НОМЕР_1 та вказані обставини не були відомі військовій частині НОМЕР_1 на момент здійснення виплати грошового забезпечення вказаному військовослужбовцю.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №242 від 21.08.2023 відповідача призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти.

Відповідно до рапорту начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 №2436 від 15.01.2024 року стало відомо, що військовослужбовець ОСОБА_1 не повернувся на військову службу до військової частини після лікування в міській лікарні №9 м. Запоріжжя, а також перестав виходити на зв`язок і надавати документи про своє місцеперебування. Пошуки військовослужбовця результатів не дали, на телефоні дзвінки він не відповідає, тому його місцезнаходження не відоме.

По даному факту події у військовій частині НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що відповідач незаконно відсутній на службі з 11.11.2023 по теперішній час. Відомості про вказані обставини військовій частині НОМЕР_1 стало відомо лише 15.01.2024 вже після здійснення відповідного нарахування та виплати грошового забезпечення відповідачу за листопад, грудень 2023 року та січень 2024 року.

Відповідно до довідки фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 №446 від 04.10.2024 розмір безпідставно нарахованих та виплачених грошових коштів відповідачу становить 68004,97 грн. (шістдесят вісім тисяч чотири гривні дев`яносто сім копійок).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №332/нод від 31.03.2024 вказаному військовослужбовцю призупинена виплата грошового забезпечення з 11.11.2023, вирішено відповідача притягнути до дисциплінарної відповідальності після його повернення до військової частини НОМЕР_1 та вирішено в законному порядку стягнути з нього безпідставно нараховані та виплачені грошові кошти.

В діяннях відповідача, за результатами службового розслідування, вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Службовим розслідування вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 у безпідставній переплаті грошового забезпечення не встановлено.

Причинами переплати грошового забезпечення відповідачу є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення.

Відповідно до повідомлення ТУ ДБР у місті Мелітополі від 06.05.2024, вх. №3395 від 29.05.2024 щодо відповідача відкрито кримінальне провадження №0003927, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Оскільки встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 11.11.2023 без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за вказаний період, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

Отже, звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача виплачені кошти в сумі 68 004,97 грн. як безпідставно набуте майно.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Відповідно до п. 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Натомість, згідно п. 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно п.5. розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до положень ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Водночас ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.І ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Верховний Суд висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91 цс 14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Аналіз ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, та наведеної правової позиці Верховного Суду свідчить про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.

Недобросовісність набувача підтверджується вчиненням ним діянь, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Аналогічні справи розглядалися Дніпропетровським окружним адміністративним судом, справа № 160/11032/23, Харківським окружним адміністративним судом, справи № 520/23973/23, №520/18119/23, Запорізьким окружним адміністративним судом, справа № 280/6978/23, Дніпропетровським окружним адміністративним судом, справа № 160/6231/24, Хмельницьким окружним адміністративним судом справа № 560/3394/24, Черкаським окружним адміністративним судом справа № 580/2461/24, Івано-Франківським окружним адміністративним судом справа № 300/1178/24, Хмельницьким окружним адміністративним судом справа № 560/3938/24.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 безпідставно нараховані та виплачені грошові кошти в сумі 68004 (шістдесят вісім тисяч чотири) грн. 97 коп. на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код платника НОМЕР_2 , МФО:820172).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.