Справа № 214/5979/25
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5979/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

за участю

секретаря судового засідання Ільницької Д.Д.,

представника позивача Чернета А.С.,

відповідача ОСОБА_1 (поза межами приміщення суду)

представника відповідача Брюховецького М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі адміністративну справу № 214/5979/25 за позовом Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації,-

ВСТАНОВИВ:

Представник відділу № 11 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Черната А.С. звернулась до суду з позовною заявою про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місця народження Україна, востаннє прибув на територію України з російської федерації у 2012 році, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 виданий 09.10.2012 терміном дії до 09.10.2022 МЗС російської федерації.

В ході проведення перевірки інформації стосовно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , працівниками Відділу № 11 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку Відповідача.

21.08.2024 ГУ ДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 49, яким йому скасовано дозвіл на імміграцію в Україну від 28.05.2012 на підставі пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Видана на підставі цього дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 03.07.2012, терміном дії безстроково, скасована відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

Статтею 13 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення. Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй. Відкликана або визнана недійсною посвідка підлягає вилученню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, повинна виїхати з України протягом строку, визначеного рішенням про примусове повернення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України і не оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, вона підлягає примусовому видворенню в порядку, передбаченому законом України.

21.08.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 0016354 яким зобов`язано покинути територію України у термін до 19.09.2024. 22.08.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області на адресу проживання Відповідача було направлено копію рішення примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, та копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 49 від 21.08.2024.

Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Зважаючи на викладені вище фактичні обставини, та враховуючи вимоги чинного законодавства, посилається на наступні обставини щодо громадянина російської федерації ОСОБА_1 , а саме: тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього); відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине.

Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення з України, ухилитиметься від виконання цього рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Крім того, звертає увагу суду на те, що правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання про затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення, вказує на те, що порушення особою законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у випадку, коли немає документів, які посвідчують особу, та відсутність документів, що свідчать про законне перебування на території України, є підставою для затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

При цьому, таке затримання може здійснюватись як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації, що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України

Ухвалою суду від 20.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно ухвалою суду доручено Миколаївському пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України забезпечити участь громадянина російської федерації ОСОБА_1 , у судовому засіданні за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

У судовому засіданні представник позивача Черната А.С. позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, пояснив, що народився та постійно проживає на території України протягом десяти років, має постійне місце проживання, однак змінив його через матеріальну скруту та працює неофіційно.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Брюховецький М.М. у судовому засіданні заперечував проти позовної заяви. Вказав, що ОСОБА_1 не ухилявся від контактів з державними органами, має постійне місце проживання та роботу. ОСОБА_1 легально прибув в Україну, не перетинав кордон незаконно, раніше мав дійсну посвідку на проживання та незнав про скасування цого рішення. Зауважив, що відповідач немає дійсного паспорта громадянина рф, що на його думку унеможливлює негайне видворення. Крім того надав клопотання про застосування альтернативного заходу зобов`язання внести грошову заставу, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 289 КАС України.

Вислухавши представника позивача, відповідача його представник, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місця народження Україна, востаннє прибув на територію України з російської федерації у 2012 році, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 виданий 09.10.2012 терміном дії до 09.10.2022 МЗС російської федерації.

В ході проведення перевірки інформації стосовно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , працівниками Відділу № 11 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку Відповідача.

21.08.2024 ГУ ДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 49, яким йому скасовано дозвіл на імміграцію в Україну від 28.05.2012 на підставі пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Видана на підставі цього дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 03.07.2012, терміном дії безстроково, скасована відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

На підставі норми, зазначеної у ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими посадовими особами відділу протидії нелегальної міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції у Дніпропетровській області, 21.08.2024 року щодо громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким останнього зобов`язано залишити територію України.

Наразі громадянину російської федерації ОСОБА_1 рішенням ГУ ДМС у Дніпропетровській області №49 від 21.08.2024 скасовано дозвіл на імміграцію від 28.05.2012 на підставі пункту 2 частини першої ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноважені посадові особи відділу №11 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області щодо громадянина російської федерації ОСОБА_1 , склали протокол про адміністративне правопорушення серії МДН 000200 від 19.06.2025. у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено у ч.2 ст.203 КУпАП.

Статтею 13 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення. Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй. Відкликана або визнана недійсною посвідка підлягає вилученню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, повинна виїхати з України протягом строку, визначеного рішенням про примусове повернення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України і не оскаржила рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду, вона підлягає примусовому видворенню в порядку, передбаченому законом України.

Вимоги вказаної норми законном позивачем дотримано, оскільки рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни направлено йому за місцем проживання(а.с. 15-18).

Відповідно до законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Відповідач, громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, востаннє прибув на територію України з російської федерації у 2012 році, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 виданий 09.10.2012 терміном дії до 09.10.2022 МЗС російської федерації.

Видана на підставі цього дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 03.07.2012, терміном дії безстроково, скасована відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

Таким чином, за цей час відповідач не виїхав з України і не оскаржив рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання до суду.

Крім того, 21.08.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 0016354 яким зобов`язано покинути територію України у термін до 19.09.2024. 22.08.2024 ГУ ДМС у Дніпропетровській області на адресу проживання відповідача було направлено копію рішення примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, та копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 49 від 21.08.2024.

Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Зважаючи на викладені вище фактичні обставини, та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд звертає увагу на наступні обставини щодо громадянина російської федерації ОСОБА_1 , а саме:

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні;

- дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього);

- відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М. про застосування до відповідача альтернативного заходу у вигляді застави, судом встановлен, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, що підтверджується копією вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2021 року. Таким чином відсутні підстави для задоволення клопотання про застосування альтернативного заходу у вигляді застави.

Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 , стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення з України, ухилятиметься від виконання вищевказаного рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Крім того, відповідно до правового аналізу норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання про затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення, вказує на те, що порушення особою законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у випадку, коли немає документів, які посвідчують особу, та відсутність документів, що свідчать про законне перебування на території України, є підставою для затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

При цьому, таке затримання може здійснюватися як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації, що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Наявність вищезазначених обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, щодо якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання цього рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого ч.1 ст.289 КАС України, положень ч.8 ст.26,ч.3 та ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139, ст. 289 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Відділ №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області, адреса: вул. Володимира Великого, буд. 47 К, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування» Миколаївська область, Вознесенський район, с-ще Мартинівське, вул. Європейська, 1.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2025 року.

Суддя Н.Г. Гринь