Справа № 380/4855/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4855/24 пров. № А/857/23576/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Заверухи О.Б., Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці,

на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року (суддя Хома О.П., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №380/4855/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха до Львівської митниці,

про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

У березні 2024 року позивач ТОВ Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2023/901204/2 від 23.10.2023 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 23.10.2023 року №UA209170/2023/003645. Судові витрати та витрати на правову допомогу покласти на відповідача.

Відповідач позовних вимог не визнав, подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901204/2 від 23.10.2023. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.10.2023 №UA209170/2023/003645. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха 7518 грн 84 к. судових витрат.

05.08.2024 представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7300 грн..

Відповідач подав до суду першої інстанції заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у яких просив відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу - задоволено повністю. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха 7300 грн судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.

З цим додатковим рішення суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що висновки оскарженого додаткового рішення суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, яка мають значення для справи, які суд першої інстанції і вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами, а тому це рішення підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає апелянт, що при визначенні розміру понесених стороною витрат на правову (правничу допомогу) суд першої інстанції не врахував, що послуга як зібрання в клієнта документів та їх аналіз охоплюються підготовкою та поданням позовної заяви. Вважає, що дана послуга є штучно виділеною для збільшення розміру вартості правничої допомоги. Наведена адвокатом у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично, взяті із судової практики Верховного Суду, на яку посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах без внесення змін до відповідних процесуальних документів. Звертає також увагу суду на те, що на розгляді у Львівському окружному адміністративному суді знаходяться інші справи за позовом ТЗОВ Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге ем Бе Ха» до Львівської митниці, предметом розгляду яких є оскарження рішення про коригування митної вартості товарів та карток відмови, отже для вивчення, аналізу доказів та підготовки позовної заяви не вимагалося значних зусиль та часу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із абз.1 ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в адміністративному позові просив витрати на правову допомогу стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розгляд справи завершено ухваленням у справі Львівським окружним адміністративним судом рішення від 31.07.2024, яким позов задоволено повністю.

В межах визначеного законом п`ятиденного строку, передбаченого частиною 7 статті 139 КАС України стороною позивача подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами.

Зокрема, до матеріалів справи копії приєднано: Договору про надання правової допомоги № 23/17-1 від 01 серпня 2023 р.; Додаткової угоди №20 від 30.11.2023 року до Договору про наданим правової допомоги №23/17-1 від 01.08.2023р.; Акту від 02 серпня 2024 року приймання-передачі наданих послуг за Договором надання правової допомоги №23/17-1 від 01.09.2023 р..

Суд встановив, що професійна правова допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням ЛЮРЦ на підставі договору про надання правової допомоги №23/17-1 і додаткової угоди №20 до договору №23/17-1 від 01.08.2023. Згідно акту від 02.08.2024 приймання-передачі наданих послуг за договором №23/17-1 від 01.08.2023 вид наданих позивачу послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість зазначені такі: зібрання в клієнта документів та їх аналіз 1460 грн; підготовка позовної заяви 5840 грн. Загальна сума витрат на правничу допомогу адвоката становлять 7300 грн..

Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, апеляційний суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення та характером спору, позовними вимогами та обсягом досліджуваних доказів відноситься до справ незначної складності. Адміністративні справи такої категорії являються досить поширеними у судовій практиці, із уже сформованими правовими позиціями у подібних правовідносинах. Тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала ненадмірного і незначного обсягу юридичної (правової) роботи.

Вказане підтвердив і суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відкриття провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегія суддів вважає, що обсяг і розмір витрат щодо надання правничої (правової) допомоги позивачу, зокрема, із надання правничої допомоги на суму 7300,00 грн, які складаються із зібрання в клієнта документів та їх аналіз 1460 грн, підготовка позовної заяви 5840 грн, є завищеною, реальний обсяг якої, на переконання колегії суддів, з урахуванням даної категорії справ, становить не більше 3000 грн, сума якого розрахована наступним чином: 3 год. по 1000 грн - вивчення документів, аналіз законодавства щодо предмета спору, формування правової позиції, складання позовної заяви.

Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання апеляційного суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції необхідно зменшити до 3000 гривень.

На підставі положень статті 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне змінити додаткове рішення суду першої інстанції від 13.08.2024 року, шляхом зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу із 7300 грн. до 3000 грн..

У решта частині додаткове рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволити частково.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 в адміністративній справі №380/4855/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови змінити, а саме, в абзаці другому резолютивної частини цього судового рішення суму «7300 (сім тисяч триста) грн» змінити на суму «3000 (три тисячі) грн».

У решта частині додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 в адміністративній справі №380/4855/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. Б. Заверуха
Н. В. Ільчишин