Справа № 320/7840/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

19 червня 2025 року м.Київ № 320/7840/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ДПС України, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприсвоєння позивачу з 04.08.2017 - 4 рангу державного службовця, а з 04.08.2020 - 3 рангу державного службовця;

- зобов`язати відповідача внести зміни до Наказу відповідача від 04.08.2017 № 1845-о та присвоїти позивачу з 04.08.2017 - 4 ранг державного службовця, внести зміни до наказу відповідача від 16.06.2020 № 536-о, наказу відповідача від 17.11.2020 № 1165-о та присвоїти позивачу з 04.08.2020 - 3 ранг державного службовця.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

03.05.2023 від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск позивачем строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 05.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви для подачі заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з серпня 2017 року та з серпня 2020 року при первинному ознайомленні з наказами про призначення на посаду.

Ухвалою суду від 19.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 19.06.2025 заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 19.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотань сторін про здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотань сторін про залучення до участі у справі третіх осіб та співвідповідача.

13.03.2025, на виконання ухвали суду від позивачки через підсистему "Електронний суд" надіслала заяву, у якій зазначила про те, що 30.12.2022 вона звернулась до відповідача з заявою про внесення змін до наказу ДФС України від 04.08.2017 №1845-о та присвоїти позивачці з 04.08.2017 четвертий ранг державного службовця, внесення змін до наказу ДПС України від 16.06.2020 №536-о, наказу ДПС від 17.11.2020 №1165-о та присвоїти позивачці з 04.08.2020 третій ранг державного службовця. Проте, листом ДПС України від 11.01.2023 за результатами розгляду заяви позивача від 30.12.2022 відмовлено у внесенні змін до наказів та присвоєнні позивачеві з 04.08.2017 четвертого рангу державного службовця, а з 04.08.2020 третього рангу державного службовця. 13.01.2023 після отримання листа відповідача від 11.01.2023, позивачка звернулась до суду з цим позовом. Позивачка стверджує, що згідно вимог ст.1, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її порушене право підлягає відновленню.

Дана заява була передана судді Лисенко В.І. для подальшого розгляду 19.06.2025.

Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо неприсвоєння позивачці з 04.08.2017 - 4 рангу державного службовця, а з 04.08.2020 - 3 рангу державного службовця та зобов`язання відповідача внести зміни до наказу відповідача від 16.06.2020 № 536-о, наказу відповідача від 17.11.2020 № 1165-о та присвоїти позивачці з 04.08.2020 - 3 ранг державного службовця.

З наведеного вбачається, що позивачкою фактично оскаржуються положення вказаних наказів у частині визнання рангу державного службовця позивачки.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачці було достеменно відомо про існування наказу ДФС від 04 серпня 2017 року №1845-0 «Про призначення ОСОБА_1 », наказу ДПС від 16 червня 2020 року №536-о «Про призначення ОСОБА_1 » та наказу ДПС від 17 листопада 2020 року №1165-0 «Про призначення ОСОБА_1 » та позивачка була обізнана про її призначення на посади та відсутність у наказі від 04 серпня 2017 року №1845-0 відомостей щодо присвоєння їй 4 рангу державного службовця.

Крім того, позивачці було відомо про те, що пунктом 2 наказу ДПС від 16 червня 2020 року №536-о «Про призначення ОСОБА_1 », їй було присвоєно 4 ранг державного службовця.

Надалі, наказом ДПС від 17 листопада 2020 року №1165-0 «Про призначення ОСОБА_1 » взято до уваги, що ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця згідно з пунктом 3 цього наказу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень частини 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

У категорії справ, до якої належить ця справа, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таким чином, строк звернення до суду з цим позовом становить один місяць, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно з частинами першою та другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Як свідчать матеріали справи, позивачці було відомо про існування наказу ДФС від 04 серпня 2017 року №1845-0 «Про призначення ОСОБА_1 », наказу ДПС від 16 червня 2020 року №536-о «Про призначення ОСОБА_1 » та наказу ДПС від 17 листопада 2020 року №1165-0 «Про призначення ОСОБА_1 », позивачка була обізнана про її призначення на посади та відсутність у наказі від 04 серпня 2017 року №1845-0 відомостей щодо присвоєння їй 4 рангу державного службовця, оскільки її було ознайомлено з вказаними наказами.

Крім того, позивачці було відомо про те, що пунктом 2 наказу ДПС від 16 червня 2020 року №536-о «Про призначення ОСОБА_1 », їй було присвоєно 4 ранг державного службовця.

Надалі, наказом ДПС від 17 листопада 2020 року №1165-0 «Про призначення ОСОБА_1 » взято до уваги, що ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця згідно з пунктом 3 цього наказу.

З вказаними наказами позивачку також було ознайомлено, що позивачкою не оспорюється.

Також, звертає увагу на те, що ранг державного службовця безпосередньо впливає на розмір грошового забезпечення, зокрема на щомісячну надбавку за ранг, яка встановлюється відповідно до займаної посади та присвоєного рангу.

Отже, позивачка, отримуючи щомісячне грошове забезпечення, починаючи з 04.08.2017 була обізнана про його складові та з заявами, скаргами щодо неналежної виплати грошового забезпечення до відповідача не зверталась.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка з 04.08.2017 була обізнана про свій ранг та відповідно про щомісячну надбавку за ранг, яка входить до її грошового забезпечення.

Крім того, позивачка у своїй заяві посилається на звернення позивачки до відповідача 30.12.2022 з заявою про внесення змін до наказів, та свій строк звернення до суду пов`язує з отриманням листа ДПС України від 11.01.2023.

Однак, суд звертає увагу, на те, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, оскільки початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України, застосовується до спірних правовідносин, а отримання позивачкою листа відповідача від 11.01.2023 у відповідь на її заяву про внесення змін до наказів не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, та свідчить лише про час, коли позивачка почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти через п`ять років після призначення на посаду та через три роки після присвоєння четвертого рангу державного службовця.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка пропустила процесуальний строк звернення до суду та в даному випадку відсутні підстави для поновлення позивачці процесуального строку для звернення до суду з даною позовною заявою.

Таким чином, підстави, зазначені позивачкою у заяві про усунення недоліків суд вважає не поважними, позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 04.03.2025, у встановлений судом строк.

Тобто дана позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Отже, суд вважає, що даний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, зазначені ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити/видати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.