Справа № 200/6146/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року справа №200/6146/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2024 року у справі № 200/6146/24 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якому, в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії та зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, періоду роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та періоду догляду за дітьми до настання ними 12-річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 19.12.1992 та 10.08.1994;

- скасувати рішення № 66 від 13.06.2024;

- зобов`язати зарахувати період навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, період роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, період виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та період догляду за дітьми до настання ними 12-річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 19.12.1992 та 10.08.1994;

- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня настання права на пенсію.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 66 від 13.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 05.06.2024 про призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, періоду роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та періоду догляду за дітьми, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 до настання ними 12-річного віку;

- у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт вважає, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу спірні періоду трудової діяльності, з підстав, визначених спірним рішенням відповідача № 66 від 13.06.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 5 червня 2024 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 66 від 13.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Згідно з цим рішенням страховий стаж позивачки 14 років 01 місяць 03 дні.

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно із записом в трудовій книжці, оскільки відсутній номер та дата видачі атестату;

- період роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000 згідно із записом в трудовій книжці, оскільки в даті наказу про звільнення міститься виправлення та архівні довідки № 07-02/307 від 21.05.2024 та № 07-02/306 від 21.05.2024, видані КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів», можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів зустрічної перевірки та питання призначення пенсії за віком буде розглянуто за умови подання відповідної заяви;

- період догляду за дітьми до настання ними 12 річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутня заява від батька, що не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», документів про те, що до досягнення дитиною 12 річного віку один з батьків не працював;

- період виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001, оскільки відсутній номер наказу про припинення виплати (а.с. 23).

За трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , виданої 24.07.1980 позивач:

- навчалась в ГПТУ № 43 м. Авдіївки з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно з атестатом (запис № 1);

- після закінчення ГПТУ № 43 м. Авдіївки прийнята на посаду провідника з 25.07.1980 по 01.12.1982 (записи №№ 2-3);

- з 09.07.1983 по 06.04.2000 працювала в радгоспі «Шахтар» різноробом, робітницею, телятницею, дояркою (в даті про виключення із членів радгоспу від 31.03.2000 містить виправлення), (записи №№ 4-10);

- з 19.11.2000 по 17.05.2001 отримувала виплату допомоги по безробіттю (відсутній номер наказу про припинення виплати) (записи №№ 11-12);

- з 22.07.2004 по 22.10.2004 в ЧП АФ «Ясная Поляна» (мовою оригіналу) (записи №№ 13-14);

- з 11.11.2004 по 04.04.2005 отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи №№ 15-16);

- з 15.07.2005 по 01.11.2005 в ЧП АФ «Ясная Поляна» (мовою оригіналу) (записи №№ 17-18);

- з 15.12.2005 по 17.07.2006 отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи №№ 19-20) (а.с. 14-18).

Записи містять посилання на номери наказів , підписи та печатки відповідальних осіб.

Згідно з архівними довідками № 07-02/305, № 07-02/306, № 07-02/307 від 21.05.2024, виданими КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів» позивач працювала в радгоспі «Шахтар», переведена з 22.08.1988 робітницею, з 20.07.1988 різноробом, з 01.11.1988 телятницею, з 20.02.1993 по 19.12.1995 знаходилась в частково оплачуваній відпустці по доглядом за дитиною до 3 років, звільнена та виключена із членів радгоспу 06.04.2000. Надана архівна довідка про вироблені трудодні за період з січня 1988 по грудень 1990, про заробітну плату за 1988-1996 із зазначенням періодів знаходження у відпустці по доглядом за дитиною до 3 років (а.с. 9-11, 13).

За довідкою Великоновосілківського районного центру зайнятості № 325 від 17.07.2024 позивачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 19.11.2000, припинено - з 17.05.2001 (накази № 1965 від 19.10.2000 року, № 827 від 17.05.2001).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого Шахтарською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області від 13.01.1993, позивач має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

За свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданого Шахтарською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області від 12.09.1995, позивач має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Згідно з посвідченнями серії НОМЕР_4 від 08.10.1993 на ім`я ОСОБА_2 та серії НОМЕР_5 від 03.03.1995 на ім`я ОСОБА_3 , пред`явники мають статус осіб, на яких розповсюджуються пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи» для дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи (а.с. 21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з 1 ч.ч. 1,2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу першого та другого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року- не менше 30 років.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

За ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закон № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За п.п. 1-3 цього Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи

Суд враховує, що трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Щодо наявності виправлень в записах дати про виключення позивача із членів радгоспу «Шахтар» згідно з розпорядженням від 31.03.2000 та відсутності номеру наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю 17.05.2001 суд враховує наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

За п. 2.11 розділу 2 Інструкції 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

За п. 2.12 розділу 2 Інструкції 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Водночас, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд враховує, що позивачем надані відповідні довідки на підтвердження роботи в радгоспі «Шахтар» № 07-02/305, № 07-02/306, № 07-02/307 від 21.05.2024, виданими КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів» та довідку Великоновосілківського центру зайнятості № 325 від 17.07.2024 про отримання допомоги по безробіттю, записи в яких співпадають із записами в трудовій книжці.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання, суд враховує наступне.

За ст. 56 Закону № 1788-ХІІ час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Згідно із записами в трудовій книжці позивач навчалась в ГПТУ № 43 м. Авдіївки з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно з атестатом. Наступний запис про роботу від 25.07.1980 містить відповідне посилання щодо закінчення позивачем навчання відповідно до положення Інструкції № 58.

Враховуючи висновок щодо відсутності відповідальності позивача стосовно неналежного заповнення трудової книжки в частині зазначення номера та дати атестату про навчання, записи трудової книжки підтверджують право ОСОБА_1 на зарахування часу навчання до страхового стажу.

Згідно з п. 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, статтею 101 Закону № 1788-XII та пунктом 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 передбачено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Нормами ч. 3 статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено право відповідача на проведення перевірки.

Крім того, непроведення такої перевірки підприємства, яким видано довідки, не може бути підставою для відмови особі в зарахуванні відповідного стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12 років, суд враховує наступне.

За пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27 Закону № 796-XII, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Згідно зі ст. 27 Закону № 796-XII до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу.

В цій справі не є спірним, що діти позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належать до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджується відповідним посвідченням, копії якого містяться у матеріалах справи.

За п. 11 Порядку № 637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що фактично відповідачем не здійснено перевірку можливості та необхідності зарахування часу догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку.

В період до досягнення дітьми позивача 12 річного віку позивач мала перерви у трудовому стажі, тобто, саме вона є одним з батьків, який не працював.

Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості, що нормами пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» користувався батько дітей. Тому такі періоди (перерви у трудовій діяльності чи виплати допомоги по безробіттю), коли позивач не працювала до досягнення вказаними дітьми 12 річного віку, також підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача за весь період з 19.12.1992 до 10.08.2006.

Згідно з ч.ч. 2-4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За ст. 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 66 від 13.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 05.06.2024 про призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, періоду роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та періоду догляду за дітьми, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, 19.12.1992 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_2 до настання ними 12-річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2024 року у справі № 200/6146/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19 червня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко