Справа № 580/11200/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправними та скасувати наказів, поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства юстиції України, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.09.2024 за № 1615/к, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.09.2024 за № 1616/к, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02.10.2024 за № 1727/к, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби та звільнено із посади начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Обгрунтовуючи позовні вимоги апелянт зазначив, що у передбачений законом спосіб із спірними наказами не ознайомлено, накази про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді догани отримано лише на адвокатський запит листом від 23.10.2024. ОСОБА_1 в дату видання спірних наказів, а саме 13.09.2024, перебувала на лікарняному. Законом України «Про державну службу» не передбачено видачу наказу накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани у період тимчасової непрацездатності державного службовця.

Представник апелянта наголошував, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного авторитету органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Представник апелянта вважав, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 02.10.2024 № 1727/к і в поданні про порушення дисциплінарного провадження відсутні факти, які б свідчили, що характер допущених ОСОБА_1 порушень службової дисципліни та спричинені цим наслідки призвели до підриву довіри як носія влади, приниження державного органу, підриву його авторитету і були несумісними з продовженням служби. Порушення, які інкримінуються ОСОБА_1 як дисциплінарний проступок, носять загальний, неконкретизований характер, та зводяться лише до упущень при організації роботи в управлінні та підпорядкованих відділах.

На думку представника апелянта, попередні стягнення у вигляді доган накладено наказами від 13.09.2024, в той же час порушення, які інкримінуються, та стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із посади мали місце задовго до 13.09.2024. Вказане свідчить про упередженість та необґрунтованість зазначення обтяжуючої обставини у спірному наказі. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність. Водночас, відповідно до характеристики наданої на апелянта в ході дисциплінарного провадження, ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Окрім того, аргументів щодо неможливості застосування іншої, ніж передбачено у поданні дисциплінарної комісії, санкції відповідачем не надано.

Як зазначив представник апелянта, видаючи спірний наказ, в.о. державного секретаря Міністерства, директор департаменту публічного права ОСОБА_4 діяла поза межами повноважень, зважаючи на перевищення визначеного законом тримісячного строку тимчасового виконання нею обов`язків Державного секретаря Міністерства юстиції та відсутність розпорядчого документу Кабінету Міністрів України, яким покладено на неї, як на директора Департаменту Міністерства, тимчасове виконання обов`язків Державного секретаря міністерства.

З урахуванням наведеного представник апелянта вважав, що оскаржені накази підлягають скасуванню з одночасним поновленням ОСОБА_1 на займаній посаді.

Міністерство юстиції України позов не визнало, подало до суду відзив на позов де зазначено, що посадовими особами відповідача вжито вичерпних заходів для ознайомлення ОСОБА_1 з наказами про застосування дисциплінарних стягнень як в електронному, так і в паперовому вигляді шляхом надіслання за адресою місця проживання.

Дисциплінарною комісією встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 містилося рішення суду, яким зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області про конфіскацію майна боржника на користь держави, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа. Незважаючи на вказане судове рішення, посадовими особами відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виносились процесуальні рішення, якими виконавчий документ не прийнято до виконання. При цьому, ОСОБА_1 під час перевірки виконавчого провадження № НОМЕР_1 двічі скасувала такі процесуальні рішення, однак не надала належної оцінки діям посадових осіб, які перебувають у її підпорядкуванні та вчинили неправомірні дії. Отже, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не забезпечила належний контроль за діяльністю підпорядкованих працівників органу державної виконавчої служби, а також за примусовим виконанням рішення про конфіскацію майна боржника на користь держави.

Вказане стало підставою для застосування до апелянта дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за кожен випадок неналежного виконання посадових обов`язків. При цьому, у пункті 2 оскаржених наказів визначено, що у разі тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 датою накладення дисциплінарного стягнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, тому відповідач вважає, що не порушив вимог закону, який забороняє притягнення до дисциплінарної відповідальності у період тимчасової непрацездатності. З наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності апелянта ознайомлено у встановлений законом спосіб.

Міністерство юстиції України зазначило, що наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2024 № 1727/к накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та звільнено її з посади 02 жовтня 2024 року за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.06.2025.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом начальника Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 09/03 від 21.19.2019 ОСОБА_1 з 23.12.2019 призначено на посаду заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.12.2022 № 5392/5 ОСОБА_1 переведено із посади заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на посаду начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі наказів Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження», від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» здійснено дисциплінарне провадження стосовно начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1.

Дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 порушено суб`єктом призначення на підставі подання директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 30.07.2024 № 2779-20.3.2-24. Листом Міністерства юстиції України від 31.07.2024 №108372/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження».

Наказом Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), порушеного відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження» по 27.09.2024.

Листом Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 120167/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження».

Наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Листом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 127459/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано копію зазначеного наказу та повідомлено, що наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Дорученням в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України від 13.09.2024 №222/1.3/48-24 додатково доручено начальнику Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечити ознайомлення ОСОБА_1 з наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к. Згідно з інформацією Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2024 № 48480/13.6-24/вх.51701/13-24 на адресу проживання ОСОБА_1 18.09.2024 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к «Про накладення дисциплінарного стягнення».

В обґрунтування наказу № 1615/к від 13.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани зазначено, що дисциплінарною комісією встановлено, що у Департаменті на розгляді перебував Лист, під час розгляду якого відповідно до статті 74 Закону № 1404-VIII, розділу XII Інструкції директором Департаменту Кисельовим М.Є. проведено перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, про що 16.07.2024 винесено відповідну постанову. За результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 встановлено, що на виконання до Відділу 13.09.2023 надійшов лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 № 1-2/11/4888/2023, до якого долучено Виконавчий лист. У листі суду серед іншого зазначено, що строк на подання виконавчого листа про виконання конфіскації майна не сплинув та він підлягає виконанню. Головним державним виконавцем ОСОБА_5

14.09.2023 винесено повідомлення, яким виконавчий лист повернуто на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-УШ у зв`язку з тим, що пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також за результатами перевірки встановлено, що рішенням визнано протиправним і скасовано повідомлення та зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2024 № 580/423/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу на рішення та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі № 580/423/24. На адресу відділу надійшла заява Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2024 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа. Державним виконавцем ОСОБА_5 10.04.2024 винесено постанову про скасування процесуального документа від 10.04.2024 № НОМЕР_1, якою скасовано повідомлення і того ж дня винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Під час виконання державним виконавцем встановлено, що у боржника наявні відкриті у банках рахунки та за боржником на праві власності зареєстровано земельні ділянки та житлові будинки. Державним виконавцем 07.06.2024 та 11.04.2024 накладено обтяження № 54517184 та № 31271969 на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.04.2024 № НОМЕР_1. У подальшому начальником відділу ОСОБА_3 11.04.2024 винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, якою дії головного державного виконавця відділу ОСОБА_5 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № НОМЕР_1 визнано такими, що суперечать вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № НОМЕР_1 та зобов`язано головного державного виконавця відділу ОСОБА_5 винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. У мотивувальній частині постанови начальником відділу ОСОБА_3 зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII, а саме у виконавчому документі відсутня адреса місця проживання чи перебування боржника. На виконання вищевказаної постанови державним виконавцем ОСОБА_5 винесено постанови про скасування процесуального документа, якими скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024, про арешт майна боржника від 10.04.2024. Державним виконавцем ОСОБА_5 12.04.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, яке разом з виконавчим документом направлено Новоархангельському районному суду Кіровоградської області супровідним листом від 12.04.2024 № 4306/5. Дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до висновків Верховного Суду відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (постанови Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №639/2561/18-ц, від 29.04.2021 у справі № 686/39/41/19). При цьому відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, що свідчить про безпідставне скасування начальником відділу ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № НОМЕР_1. У подальшому на виконання доручення начальником Управління ОСОБА_1. 07.06.2024 винесено постанову, якою визнано дії головного державного виконавця відділу ОСОБА_5 при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 такими, що відповідають вимогам Закону № 1404-VIII. У мотивувальній частині постанови начальником управління ОСОБА_1. зазначено, що виконавчий лист містить відомості, зокрема, щодо адреси боржника: мешканець м. Умані, Черкаської області, а також звернуто увагу на вимоги пункту 3 частини першої статті 4 та пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII. При цьому Дисциплінарною комісією встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження містилося рішення, яким визнано протиправним і скасовано повідомлення та зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа. Також ця інформація містилась у листі, доданому до доручення. Тобто начальнику управління ОСОБА_1. було відомо про наявність рішення, що набрало законної сили. Крім того, з матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що у листі серед іншого порушувалось питання щодо неправомірного використання начальником відділу ОСОБА_3 наданих йому повноважень при скасуванні процесуального документа, винесеного у виконавчому провадженні державним виконавцем. Пунктом 7 розділу XII Інструкції визначено, що у резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження зазначається висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій. Однак при проведенні перевірки начальником управління ОСОБА_1. не встановлено порушень з боку начальника відділу ОСОБА_3 щодо неправомірного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини призвели до того, що ці порушення не були усунуті; організація здійснення примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна боржника на користь держави не була забезпечена; заходи примусового виконання рішень, зокрема постанова про арешт майна боржника скасована, що могло призвести до відчуження боржником належного йому майна боржника та неможливості виконання в подальшому вироку суду в частині конфіскації майна боржника на користь держави. За результатами перевірки директором Департаменту Кисельовим М.Є. винесено постанову від 16.07.2024 № 9/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, якою, зокрема, визнано, що при винесенні постанови про результати перевірки виконавчого провадження від № 6/7.2-02 начальником Управління ОСОБА_1. порушено вимоги частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII, абзацу шостого пункту 9, підпункту 10 пункту 10 Типового положення. Також зазначеною постановою зобов`язано начальника Управління ОСОБА_1 забезпечити контроль за здійсненням Відділом примусового виконання Виконавчого листа у частині конфіскації всього майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 . Начальником Управління ОСОБА_1. при винесенні постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1 не надано правову оцінку діям начальника відділу ОСОБА_3 та не вжито заходів щодо усунення порушень, що призвели до невиконання статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Отже, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не забезпечується належний контроль за діяльністю підпорядкованих працівників органу державної виконавчої служби, а також за примусовим виконанням рішення про конфіскацію майна боржника на користь держави. ОСОБА_1 пояснення у порядку частини першої статті 75 Закону не надано. Разом з тим відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (частина третя статті 75 Закону). З огляду на вищевикладене, як вірно встановлено у висновку дисциплінарної комісії, начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1 допущено неналежне виконання посадових обов`язків, визначених статтею 8 Закону, абзацом шостим пункту 9, підпунктом 10 пункту 10 Положення, пунктом 3 посадової інструкції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону, а саме неналежне виконання посадових обов`язків. Дисциплінарною комісією встановлено, що обставиною, що пом`якшує відповідальність державного службовця, є відсутність дисциплінарних стягнень. Обставини, що обтяжують відповідальність державного службовця, відсутні.

З аналогічних мотивів та за результатами аналогічної процедури Міністерством юстиції України прийнято наказ № 1616/к від 13.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відмінність полягає в тому, що головним державним виконавцем Сидоренко Л.О. 09.05.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 після повторного надходження від Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2024 за № 1727/к на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби та звільнено її з посади 02 жовтня 2024 року за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Наведене і стало підставою для звернення до суду зданим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що під час дисциплінарного провадження посадовими особами Міністерства юстиції України при проведенні перевірки виконавчого провадження начальником Управління ОСОБА_1 не встановлено порушень з боку начальника відділу ОСОБА_3 щодо неправомірного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини призвели до того, що ці порушення не були усунуті; організація здійснення примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна боржника на користь держави не була забезпечена; заходи примусового виконання рішень, зокрема постанова про арешт майна боржника була скасована, що могло призвести до відчуження боржником належного йому майна боржника та неможливості виконання в подальшому вироку суду в частині конфіскації майна боржника на користь держави.

Як зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 свідомо та неправомірно підтримала можливість невиконання виконавчого документу суду про конфіскацію майна на користь держави за вироком суду, що вказує на порушення нею посадових обов`язків начальника управління.

Суд першої інстанції вказав, що вирішальною обставиною, з якою закон пов`язує заборону застосування дисциплінарної відповідальності, є дата застосування дисциплінарного стягнення, а не дата видачі відповідного наказу.

Суд першої інстанції звернув увагу, що в наказах від 13.09.2024 за № 1615/к та від 13.09.2024 за №1616/к визначено дату з якої до ОСОБА_1 застосовуються дисциплінарні стягнення - перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, тому видача наказів у період тимчасової непрацездатності апелянта не свідчить про порушення заборони, передбаченої ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу», оскільки дата застосування дисциплінарної відповідальності є іншою.

Також, суд першої інстанції зазначив, що ознайомлення апелянта з наведеними наказами не впливає на їх законність, оскільки ознайомлення здійснюється після їх винесення та не змінює суті наказів, а тому дійшов висновку, що, внаслідок невжиття належних заходів контролю підпорядкованих підрозділів з боку ОСОБА_1 , викладене стало достатньою підставою для висновку про порушення апелянтом присяги державного службовця.

Щодо повноважень державного секретаря Міністерства юстиції України ОСОБА_4, суд першої інстанції зазначив, що у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 641-р строк тимчасового виконання обов`язків державним секретарем Мін`юсту не обмежено чіткою календарною датою, а обмежено фактом настання події - до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 8 ст. 31 Закону № 889, строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.

Отже, зі спливом трьох місяців від дати покладення Кабінетом Міністрів України виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_4 у суб`єкта призначення виникає право на припинення державної служби відповідного службовця. Однак, після спливу трьох місяців не настала подія, з якою Кабінетом Міністрів України пов`язувалось тимчасове припинення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України.

Суд першої інстанції наголосив, що припинення виконання тимчасово покладених повноважень на ОСОБА_4 є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України і не є предметом спору у справі, що розглядається, тому остання вважається такою, що виконує свої повноваження на законних підставах в межах наданих їй повноважень та у спосіб, що визначений законами України. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржений наказ від 02.10.2024 № 1727/к є обґрунтованим та справедливим.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- Законом України «Про державну службу» не передбачено видачу наказу накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани у період тимчасової непрацездатності державного службовця із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, на відміну від наказу про звільнення державного службовця з підстав вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, що передбачає звільнення (ч. 5 ст. 87 Закону України «Про державну службу»).

- Попередні стягнення у виді доган на апелянта накладено наказами від 13.09.2024, в той же час порушення, які інкримінуються апелянту, та стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із посади мали місце задовго до 13.09.2024.

- Апелянта у передбачений законом спосіб із спірними наказами не ознайомлено. Накази про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани було отримано лише на адвокатський запит листом від 23.10.2024.

- В.о. державного секретаря Міністерства, директор департаменту публічного права ОСОБА_4 діяла поза межами повноважень.

- ОСОБА_1. в дату видання спірних наказів, а саме 13.09.2024, перебувала не лікарняному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889 - VIII) є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.

Відповідно до статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.

Відповідно до статті 62 Закону 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 64 Закону 889-VIII).

Отже, неналежне виконання посадових обов`язків державним службовцем є підставою для застосування до нього дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 9 Типового положення Управління очолює начальник Управління, який за посадою може бути заступником керівника міжрегіонального управління. Відповідно до пункту 3 посадової інструкції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженої 09 травня 2024 року начальником Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненком К.В., основними посадовими обов`язками начальника Управління ОСОБА_1., зокрема, є: забезпечення виконання Управлінням та Відділами Конституції та законів України, актів та доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, наказів міжрегіонального управління, Положення про Управління, інших нормативно-правових актів; забезпечення здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону. Пунктом 10 Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Положення), затвердженого наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 травня 2024 року № 491/6, визначено, що начальник Управління, зокрема: очолює Управління, здійснює керівництво його діяльністю, діяльністю відділу примусового виконання рішень Управління та відділу державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління; організовує роботу Управління, відділу примусового виконання рішень Управління та відділу державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління з виконання завдань, покладених на міжрегіональне управління, з питань реалізації державної політики у сфері примусового виконання рішень; забезпечує виконання Управлінням, відділом примусового виконання рішень Управління та відділом державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції; забезпечує здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону.

Пунктом 9 Положення передбачено, що контроль за виконанням покладених на Управління, відділ примусового виконання рішень, інші структурні підрозділи цього Управління, відділ державної виконавчої служби Черкаської області міжрегіонального управління завдань і здійснення ними своїх повноважень відповідно до законодавства здійснюється начальником Управління.

Таким чином, здійснення контролю виконавчих проваджень є одним з посадових обов`язків апелянта, тому порушення цього обов`язку тягне за собою дисциплінарну відповідальність.

Посадовими особами Міністерства юстиції України, під час дисциплінарного провадження ОСОБА_1. встановлено, що при проведенні перевірки виконавчого провадження начальником Управління ОСОБА_1 не встановлено порушень з боку начальника відділу ОСОБА_3 щодо неправомірного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини призвели до того, що ці порушення не були усунуті; організація здійснення примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна боржника на користь держави не була забезпечена; заходи примусового виконання рішень, зокрема постанова про арешт майна боржника була скасована, що могло призвести до відчуження боржником належного йому майна боржника та неможливості виконання в подальшому вироку суду в частині конфіскації майна боржника на користь держави.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 580/423/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі № 580/423/24, визнано протиправним та скасовано повідомлення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу від 14.09.2023 №63321-5, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області 06.09.2023 стосовно ОСОБА_2 у справі №1-2/11.

Зобов`язано відділ державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти виконавчий лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2023 у справі №1-2/11 до виконання, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу.

Здійснюючи перевірку виконавчого провадження та правомірність дій начальника відділу ОСОБА_3, апелянт визнала такі дії правомірними і таким чином фактично зробила висновки, які суперечать висновкам суду від 13 лютого 2024 року у справі №580/423/24, в якому зазначено, що виконавчий документ, виданий Новоархангельським районним судом Кіровоградської області відповідає вимогам до виконавчого документу, тому підстави для його повернення відсутні.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що апелянт свідомо та неправомірно підтримала можливість невиконання виконавчого документу суду про конфіскацію майна на користь держави за вироком суду, що вказує на порушення нею посадових обов`язків начальника управління.

Щодо твердження апелянта про те, що Законом України «Про державну службу» не передбачено видачу наказу накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани у період тимчасової непрацездатності державного службовця із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, на відміну від наказу про звільнення державного службовця з підстав вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, що передбачає звільнення (ч. 5 ст. 87 Закону України «Про державну службу») то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що вирішальною обставиною з якою закон пов`язує заборону застосування дисциплінарної відповідальності є дата застосування дисциплінарного стягнення, а не дата видачі відповідного наказу.

В наказах від 13.09.2024 за № 1615/к та від 13.09.2024 за №1616/к визначено дату з якої до ОСОБА_1 застосовуються дисциплінарні стягнення - перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, тому видача наказів у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 не свідчить про порушення заборони передбаченої ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу», оскільки дата застосування дисциплінарної відповідальності є іншою.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що Міністерством юстиції України долучено докази, які наявні в матеріалах справи про вжиття заходів для ознайомлення ОСОБА_1 з наказами від 13.09.2024 за № 1615/к та від 13.09.2024 за №1616/к, які відповідають вимогам ст. 91 Закону № 889 та Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1042.

Листом Мін`юсту від 05.08.2024 № 110476/14.3/31-24 (тобто в день видання наказу) на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Мін`юсту від 05.08.2024 № 1355/к «Про дисциплінарне провадження».

Факт доведення до відома ОСОБА_1 листа Мін`юсту від 05.08.2024 № 110476/14.3/31-24 та наказу від 05.08.2024 № 1355/к зафіксовано протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 05.08.2024 та скріншотом до нього, що відповідає статті 91 Закону № 889-VIII та Порядку № 1042

05.08.2024 ОСОБА_1 особисто ознайомилась з наказом Мін`юсту від 05.08.2024 № 1355/к «Про дисциплінарне провадження».

Наказом Мін`юсту від 30.08.2024 № 1545/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 по 03.10.2024.

Листом Мін`юсту від 30.08.2024 № 121859/14.3/31-24 (тобто в день видання наказу) на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Мін`юсту від 30.08.2024 № 1545/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження».

Факт доведення до відома ОСОБА_1 листа Мін`юсту від 30.08.2024 № 121859/14.3/31-24 та наказу від 30.08.2024 № 1545/к зафіксовано протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 30.08.2024 та скріншотом до нього, що відповідає статті 91 Закону № 889-VIII та Порядку № 1042.

За результатами проведеного дисциплінарного провадження, наказом Мін`юсту від 13.09.2024 № 1616/к ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального МРУЮ (м. Київ) було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Листом Мін`юсту від 13.09.2024 № 127460/14.3/31-24 (в день видання наказу) на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано копію зазначеного наказу та повідомлено про притягнення до дисциплінарної у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Факт доведення до відома ОСОБА_1 листа Мін`юсту від 13.09.2024 № 127460/14.3/31-24 та наказу Мін`юсту від 13.09.2024 № 1616/к зафіксовано протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 13.09.2024 та скріншотом до нього, що відповідає статті 91 Закону № 889-VIII та Порядку № 1042.

Дорученням в.о. Державного секретаря Мін`юсту від 13.09.2024 № 222/1.3/48-24 додатково було доручено начальнику Центрального МРУЮ (м. Київ) забезпечити ознайомлення ОСОБА_1 з наказом Мін`юсту від 13.09.2024 № 1616/к «Про накладення дисциплінарного стягнення», та надання їй копії зазначеного наказу.

Згідно з інформацією Центрального МРУЮ (м. Київ) від 18.09.2024 № 48480/13.6-24/ вх.51701/13-24 18.09.2024, на адресу проживання ОСОБА_1 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу Мін`юсту від 13.09.2024 № 1616/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» (додатково до заходів щодо доведення до відома ОСОБА_1 , вжитих Мін`юстом).

З огляду на зазначене, твердження представника апелянта щодо не доведення до відома ОСОБА_1 відповідних наказів Мін`юсту не відповідають фактичним обставинам, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо твердження апелянта про те, що в.о. державного секретаря Міністерства юстиції України, директор департаменту публічного права ОСОБА_4 діяла поза межами повноважень, та відповідно не мала повноважень на підписання наказу про звільнення ОСОБА_1 , то колегія суду апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що питання призначення на посаду та звільнення з посади державного секретаря міністерств віднесено саме до повноважень Кабінету Міністрів України, який реалізує владні функції.

Відповідно до пункту 121 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (із змінами) (далі - Положення № 228) повноваження керівника державної служби у Мін`юсті здійснює державний секретар Мін`юсту.

Інші державні службовці територіальних органів міністерства призначаються на посади та звільняються з посад керівниками територіальних органів міністерства (частина 5 статті 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади»).

Державний секретар Мін`юсту є вищою посадовою особою з числа державних службовців Мін`юсту. Державний секретар Мін`юсту підзвітний і підконтрольний Міністру.

Державний секретар Мін`юсту призначається на посаду Кабінетом Міністрів України строком на п`ять років з правом повторного призначення.

Згідно пункту 12-2 Положення № 228 державний секретар Мін`юсту відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних органів Мін`юсту та їх заступників, керівників та заступників керівників органів державної виконавчої служби, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей. Автономної Республіки Крим, міста Києва або Севастополя, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності:

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 889 передбачено, що посади державних секретарів міністерств віднесено до посад державної служби категорії «А».

Частинами першою та другою статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що державний секретар міністерства є вищою посадовою особою з числа державних службовців міністерства. Державний секретар підзвітний і підконтрольний міністру. Державний секретар міністерства призначається на посаду Кабінетом Міністрів України строком на п`ять років з правом повторного призначення. Відбір кандидатури на посаду державного секретаря міністерства здійснюється за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до законодавства про державну службу. Державний секретар міністерства звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України або відповідного міністра.

Частиною 7 ст. 31 Закону № 889 зазначено, що з метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб`єкт призначення може прийняти рішення: 1) про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби категорії «А» на одного із заступників або на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу; 2) про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу; 3)про тимчасовий розподіл обов`язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.

Згідно ч. 8 ст. 31 Закону № 889 строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці. На час виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби здійснюється виплата, передбачена частиною четвертою статті 52 цього Закону, крім випадку покладення виконання обов`язків на відповідного заступника.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19.07.2023 № 1041/к «Про призначення» ОСОБА_4 призначено з 20.07.2023 на посаду начальника Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 641-р «Про тимчасове покладення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_4 » покладено тимчасово з 25.07.2023, до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України, виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на начальника Управління внутрішнього аудиту зазначеного Міністерства ОСОБА_4 .

З наведеного вбачається, що Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про покладання на ОСОБА_4 обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на конкретний, визначений у самому розпорядженні строк - з 25.07.2023 до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 14.08.2023 № 1211/к «Про призначення» ОСОБА_4 призначено з 16.08.2023 на посаду генерального директора Директорату цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації.

Наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2023 № 2086/к «Про призначення» ОСОБА_4 призначено з 01.01.2024 на посаду директора Департаменту публічного права.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» передбачено, що посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до штатного розпису апарату Міністерства юстиції України посади начальника Управління внутрішнього аудиту, генерального директора Директорату цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, директора Департаменту публічного права належать до посад керівників самостійних структурних підрозділів апарату міністерства, на які згідно з наказами Міністерства юстиції України було призначено одного і того ж державного службовця - ОСОБА_4 .

У розпорядженні Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 641-р строк тимчасового виконання обов`язків державним секретарем Мін`юсту не обмежено чіткою календарною датою, а обмежено фактом настання події - до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 8 ст. 31 Закону № 889 строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, із висновком суду першої інстанції, що зі спливом трьох місяців від дати покладення Кабінетом Міністрів України виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_4 у суб`єкта призначення виникає право на припинення державної служби відповідного службовця. Однак, після спливу трьох місяців не настала подія з якою Кабінетом Міністрів України пов`язувалось тимчасове припинення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України.

Крім того, припинення виконання тимчасово покладених повноважень на ОСОБА_4 є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України і не є предметом спору у справі, що розглядається, тому остання вважається такою, що виконує свої повноваження на законних підставах в межах наданих їй повноважень та у спосіб, що визначений законами України.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що накази про накладення дисциплінарного стягнення від 13.09.2024 за № 1615/к, від 13.09.2024 за № 1616/к, від 02.10.2024 за № 1727/к складені в порядку передбаченому чинним законодавством України.

У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, дійшов цілком обґрунтованого та правильного висновку про те, що оскаржувані накази Міністерства юстиції України від 13.09.2024 за № 1615/к, від 13.09.2024 за № 1616/к, від 02.10.2024 за № 1727/к є обґрунтованими та законними.

Отже, вимоги апелянта є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 18.06.2025.