Справа № 520/14474/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 червня 2025 р. Справа № 520/14474/25
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (м. Харків, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н, 40014, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , в якому просить суд:

- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Із пункту 1 частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із позовної заяви вбачається, що оскаржувана постанова ВП № 77600889 винесена відповідачем 04.04.2025, а позовну заяву подано до Харківського окружного адміністративного суду позивачем через підсистему "Електронний суд" 04.06.2025, тобто з порушенням передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 278 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду.

Заяви про поновлення строку звернення до суду із даним позовом та доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку позивачем разом із позовною заявою не надано.

Ухвалою суду від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску та наданням доказів на підтвердження поважності таких причин.

Від позивача 17.06.2025 надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду на виконання ухвали суду від 09.06.2025.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору є визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом.

Суд встановив, що 11.04.2025 позивач звернувся із скаргою про скасування постанови старшого державного виконавця Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098/24, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Отже, про спірне рішення відповідача позивачу було відомо не пізніше ніж 11.04.2025.

Проте, з позовом до суду про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом, позивач звернувся лише 04.06.2025 - дата формування позовної заяви в електронному суді, тобто, з порушенням десятиденного строку звернення до адміністративного суду відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Передбачені законом строки звернення до суду з відповідними позовними заявами визначені з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Верховний Суд неодноразово вказував, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідачів. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, де реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою. Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Необізнаність чи байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Навіть об`єктивні та непереборні обставини, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не можуть розцінюватись як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при застосуванні процесуальних правил варто уникати як надмірного формалізму, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності. У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії'' визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. У рішенні "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд зазначив про те, що строки спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У заяві про поновлення процесуального строку позивач зазначає, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 25.03.2025 за заявою ОСОБА_1 від 24.03.2025 та на підставі виданого 12 березня 2025 року Харківським окружним адміністративним судом виконавчого листа у справі № 520/17098/24 відкрито виконавче провадження.

Зазначене виконавче провадження закінчено 04.04.2025 з підстави виконання Регіональним Сервісним Центром ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС, , далі РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, боржник) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі № 520/17098/24.

Проте, ОСОБА_1 зазначає, що наданих РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях до ГУ ПФУ довідках про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року не вказано розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії - згідно вимог абз. п`ятого пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки позивач звільнився на пенсію та про що прямо зазначено в судовому рішенні від 03.10.2024 у справі № 520/17098/24.

11.04.2025 з метою скасування постанови старшого державного виконавця Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098/24, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом стягувач 11.04.2025 звернувся із відповідною скаргою до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Листом Відділу від 23.04.2025 №10112, отриманим позивачем на адресу електронної пошти 23.04.2025, зазначено «… що рішення суду виконано боржником фактично у повному обсязі, згідно з виконавчим документом а відтак підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від у виконавчому провадженні № 77600889, відсутні».

З проханням скасувати постанову старшого державного виконавця Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098/24, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом, поновити виконавче провадження ВП № 77600889 та вжити вичерпних заходів щодо повного та безумовного виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 520/17098/24, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом, ОСОБА_1 28.04.2025 звернувся до Міністерства юстиції з відповідною скаргою.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.05.2025 № 16967/П-1418/15.6, який отримано позивачем на адресу електронної пошти 23.05.2025, позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з вищевказаними довідками, виданими Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, Ви маєте право оскаржити їх до суду в порядку, визначеному чинним законодавством.

Позивач також зазначає, що оскарження рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (від 04.04.2025) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, відбулось 11.04.2025, на п`ятий робочий день, а рішення начальника відділу (від 23.04.2025 про відмову у задоволенні скарги від 11.04.2025), якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, було оскаржено до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) 28.04.2025, тобто на третій робочий день.

Із врахуванням приписів частини першої статті 120 КАС України та вище наведеного, на переконання позивача, перебіг строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом (у справі (№520/14474/25, що розглядається судом) розпочався 24.05.2025 (наступного дня після отримання (23.05.2025) листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.05.2025 № 16967/П-1418/15.6, що не містить висновків за результатами розгляду недоліків, зазначених стягувачем та не скасовує незаконне рішення державного виконавця (про закінчення виконавчого провадження від 04.04.2025) та мав закінчитись 02.06.2025.

Проте суд зазначає, що звернення зі скаргою на рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та оскарження рішення начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня, не змінює та не перериває перебіг строку встановленого ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України для оскарження постанов державного виконавця, який обліковується з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, про постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 з примусового виконання виконавчого листа № 520/17098, виданого 12.03.2025 Харківським окружним адміністративним судом, ОСОБА_1 стало відомо не пізніше 11.04.2025, а із позовною заявою про оскарження постанови від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 позивач звернувся до суду лише 04.06.2025, тобто з порушенням передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 278 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду більш ніж на півтора місяці.

Таким чином, позивач так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення позивача до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неповажними наведені позивачем у заяві про поновлення процесуального строку обставини в обґрунтування пропущеного строку звернення до суду, оскільки вони не містять переконливих доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, а також не містять жодного доказу поважності причин пропуску такого строку звернення.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з положеннями ч.ч. 5, 6, 8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення строку звернення позивача до суду з цим позовом та наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 123, 169, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 04.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 77600889 - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається, згідно ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Панов М.М.