Справа № 140/3582/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3582/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною бездіяльності щодо ненадання направлення на військово-лікарську комісію; зобов`язання надати направлення на військово-лікарську комісію.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 28 вересня 2023 року проходить військову служу у Військовій частині НОМЕР_2 . ОСОБА_1 зазначив, що має хронічні захворювання, які несумісні із проходженням військової служби, та він 09 березня 2025 року у зв`язку з різким погіршенням здоров`я усно звернувся до командування частини про надання йому направлення для проведення військово-лікарською комісією медичного огляду. Всупереч приписам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800; далі Положення №402, зі змінами), у Військовій частині НОМЕР_1 таке направлення йому не надали, що є протиправною бездіяльності відповідача.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.14-16). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що у період з 28 вересня 2023 року по 10 березня 2025 року ОСОБА_1 дійсно проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира частини від 10 березня 2025 року №69 старший лейтенант ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та направлений для проходження служби у Військову частину НОМЕР_3 . Відповідач заперечує звернення позивача 09 березня 2025 року до посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 ; жодних звернень (в т.ч. усних) ОСОБА_1 стосовно погіршення стану здоров`я чи з проханням направлення на військово-лікарську комісію не зафіксовано. Останнє звернення позивача зі скаргою на здоров`я було 30 вересня 2024 року і тоді йому було призначені відповідні лікарські засоби.

Відповідач вважає, що посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 не вчинялись неправомірні дії щодо позивача. Покликаючись на приписи абзацу другого пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення №402, вказав, що прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби. Твердження позивача про його непридатність до військової служби є його суб`єктивною думкою, оскільки відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 14 червня 2024 року №2885 (чинна на день виключення військовослужбовця зі списків частини) старшого лейтенанта ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП), вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ), навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не є спірним.

З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 березня 2025 року №69 слідує, що старшого лейтенанта за контрактом ОСОБА_2 , начальника групи зв`язку та інформаційних систем частини, призначеного наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 07 березня 2025 року №194 на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_5 , з 10 березня 2025 року виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (посаду здав і вибув до нового місця служби) (а.с.19).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з частиною десятою статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Як установлено пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу I Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) (підпункт 1.2 пункту 1 глави 1 розділу ІІ Положення №402).

Проведення медичного огляду військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.

Так пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 унормовано, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №813/4640/17.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Також частиною першою статті 77 КАС України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін.

Наведене означає, що позивачу недостатньо стверджувати про порушення його прав. Ініціюючи звернення до суду з адміністративним позовом, підставу позову повинен довести саме позивач. Позивач повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги разом з поданням позовної заяви. Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.

Згідно з медичною характеристикою тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2025 року старший лейтенант ОСОБА_1 лише 02 квітня 2024 року та 30 вересня 2024 року звертався до медичного пункту частини та йому призначено медичні препарати (а.с.17).

Постановою ВЛК гарнізонної при Військовій частині НОМЕР_4 , оформленою довідкою від 14 червня 2024 року №2885, за результатами проведення 14 червня 2024 року медичного огляду старшого лейтенанта ОСОБА_1 за встановленим діагнозом та на підставі Розкладу хвороб висновок прийнято у формулюванні «Придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони».

Натомість за наслідками розгляду справи судом не встановлено, що позивач звертався до відповідача (усно чи письмово) із рапортом про направлення його для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Матеріали справи не містять і доказів того, що позивач 09 березня 2025 року звертався до медичного пункту військової частини.

Суд констатує, що позивач належними та допустимими доказами не довів підстави заявленого ним позову. Зокрема, з матеріалів справи не встановлено, що відповідач мав фактичні підстави для направлення старшого лейтенанта ОСОБА_1 на медичний огляд, тобто, що за наявності рекомендації лікаря закладу охорони здоров`я (установи) у зв`язку із виявленням у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби, відповідач не виконав приписи пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 та допустив по відношенню до позивача протиправну бездіяльність.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк