Справа № 520/4264/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 р. справа №520/4264/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):

1. рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №32 від 17.02.2025р. в частині визначення (затвердження) "середньомісячного заробітку - 521,120000" та в частині "ненарахування з 25.04.2019 щомісячних надбавок" визнати протиправним та скасувати/;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області: з 25.04.2019р. перерахувати середньомісячний заробіток і розмір пенсії ОСОБА_1 по заробітній платі за період роботи з жовтня 1994р. по вересень 1999 року; нарахувати з 25.04.2019р. згідно з п. "д" ст. 21 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" щомісячні надбавки у розмірі 40% від основного перерахованого розміру пенсії за вислугу років та здійснити виплату різниці між перерахованими з 25.04.2019р. сумами пенсії за вислугу років з надбавками та між сумами пенсій, що обчислені в Рішенні №32 від 17.02.2025р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем при нарахуванні пенсії за вислугу років протиправно визначено середньомісячний заробіток - 521,120000 та не нараховано з 25.04.2019 щомісячну надбавку у розмірі 40% від основного перерахованого розміру пенсії за вислугу років.

Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначив, що в спірних правовідносинах діяв у межах чинного законодавства України. Разом з тим вказує, що розрахунок пенсії проводиться за двоскладовою формулою. Для розрахунку першої складової враховується спеціальний стаж і заробіток по 31.12.2003 року. Розрахунок другої складової проводиться з урахуванням спеціального стажу і заробітку за період з 01.01.2004 року. Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Для розрахунку пенсії позивача враховані спеціальний стаж, який становить 45 років 04 місяці 02 дні та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.09.1994 року по 31.08.1999 року.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив на позов фактично не містить в собі обґрунтованих заперечень щодо заявлених позовних вимог, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років (льотний склад) згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.04.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року у справі №520/36490/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 25.04.2019 пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден, обчислити пенсію з 25.04.2019 відповідно до ч.3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 у розмірі 75% від середньомісячного заробітку із врахуванням станом на 25.04.2019 показника середньої заробітної плати працівників народного господарства за березень 2019 року, та здійснити її виплату.

Рішення суду набрали законної сили 30.07.2024.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року у справі № 520/36490/23, відповідачем призначено ОСОБА_1 з 25.04.2019 пенсію за вислугу років як особі льотних екіпажів повітряних суден, обчисливши пенсію з 25.04.2019 у розмірі 75% від середньомісячного заробітку із врахуванням станом на 25.04.2019 показника середньої заробітної плати працівників народного господарства за березень 2019 року.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2025 року №32, позивачу з 25.04.2019 року проведений відповідний перерахунок. Розрахунок проводився за двоскладовою формулою. Для розрахунку першої складової враховано спеціальний стаж і заробіток по 31.12.2003 року. Розрахунок другої складової проводиться з урахуванням спеціального стажу і заробітку за період з 01.01.2004 року.

Для розрахунку пенсії враховані спеціальний стаж, який становить 45 років 04 місяці 02 дні та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.09.1994 року по 31.08.1999 року.

Відповідно до оскарженого рішення від 17.02.2025 року №32 загальний розмір пенсії заявника по 2-х складових складає 7494,92 грн.

Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 02.04.2019 №179/1/5488758 позивачу з березня 1994 року по вересень 1999 року нараховувалась заробітна плата.

Листом від 13.03.2025 №7216-5765/Н-03/8-2000/25 на звернення позивача від 19.02.2025 (вх.№5765/Н-2000-25 від 20.02.2025) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено про виконання рішення суду по справі № 520/36490/23 та надано довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за період з 01.04.2019 по 27.02.2025 та копію розпорядження про перерахунок пенсії з 25.04.2019.

Позивач, не погоджуючись з обчисленням розміру середньомісячного заробітку по заробітній платі за період роботи з вересня 1994 по серпень 1999 та з приводу ненарахування згідно п."д" ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щомісячної надбавки у розмірі 40% від основного розміру перерахованої пенсії за вислугу років за її одержання з більш пізнього строку, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон №1058) , який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон №1788).

Частиною 1 ст.9 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас із цим, ст.2 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

З наведеного слідує, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різними видами пенсії і пенсія за вислугу років призначається та нараховується на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Абзацом першим пункту 16 розділу XV „Прикінцеві положення Закону №1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом другим пункту 16 розділу XV Закону №1058 передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Згідно з ст.51 Закону №1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Як то указано у ст.52 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до пункту «а» статті 54 Закону №1788 право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті - працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті визначеної законом вислуги років на цих посадах.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу затверджений також постановою КМУ від 21.07.1992р. №418 і передбачає кратність обчислення вислуги років порівняно із тривалістю виконання робіт, згаданих у Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418).

У спірних правовідносинах, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років (льотний склад) згідно Закону України Про пенсійне забезпечення з 25.04.2019 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року у справі №520/36490/23.

Згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року у справі №520/36490/23 до вислуги років позивачу як працівнику льотного складу підлягає зарахуванню робота на посаді, яку обіймав позивач у військовій частині НОМЕР_1 з 10.01.1981 по 10.09.1999.

Для розрахунку пенсії враховані спеціальний стаж, який становить 45 років 04 місяці 02 дні та заробітна плата за роботу, що дає право на цей вид пенсії за період з 01.09.1994 року по 31.08.1999 року.

Позивач народився - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак віку у 50 років досяг - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас із цим, визначеного ст.12 Закону №1788 пенсійного віку у 60 років заявник досяг - 02.01.2020.

Отже, у межах спірних правовідносин заявнику призначена пенсія не за віком, а - за вислугу років.

Згідно з ст.12 Закону №1788 пенсія за віком призначається чоловікам після досягнення 60 років.

Тож, обов`язковою та неодмінною кваліфікуючою вимогою для призначення пенсії за віком згідно ст.12 Закону №1788 є досягнення особою чоловічої статі віку у 60 років.

Разом із тим, згідно з п.«а» ст.54 Закону №1788 пенсія за віком призначається особам чоловічої статі після досягнення 50 річного віку.

З наведеного слідує, що досягнення заявником віку у 50 років з урахуванням інших згаданих вище юридично значимих факторів є підставою для призначення пенсії за вислугу років, а не пенсії за віком.

Суд відмічає, що як то указано у п. "д" ч. 1 ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: пенсіонерам, крім осіб, зазначених у пункті "в" цієї статті, які мають стаж роботи, передбачений статтею 12 цього Закону, і в період роботи відмовились одержувати пенсію, - у розмірі 10 відсотків основного розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії за кожний повний рік роботи після відмови від одержання пенсії, але не більш як 40 відсотків.

Надбавки, встановлені відповідно до пунктів "в", "г" і "д" частини першої цієї статті, зберігаються при переведенні на інший вид трудової пенсії.

Зі змісту наведеної норми закону слідує, що законодавцем запроваджено одразу дві кваліфікуючі умови, за одночасної наявності яких громадянин набуває право на призначення надбавки до пенсії у розмірі 10% основного розміру пенсії, а саме: 1) настання події досягнення віку для призначення пенсії, визначеного ст.12 Закону №1788 (у випадку позивача - віку у 60 років); 2) виявлення бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього строку.

У межах спірних правовідносин заявник станом на календарну дату призначення пенсії за вислугу років - 25.04.2019 віку у 60 років не досяг.

Застосоване законодавцем формулювання "виявлення бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього строку" не може бути кваліфіковане інакше як здійснення особою вчинку з приводу письмового повідомлення тероргану системи ПФУ про намір отримувати пенсію пізніше від настання події досягнення віку для призначення пенсії за віком (тобто має втілюватись в активній поведінці учасника суспільних відносин, а не у бездіяльності з приводу неподання заяви про призначення пенсії).

Суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до тероргану системи ПФУ із заявою про призначення пенсії з більш пізнього строку.

Також, матеріали справи не містять доказів письмового звернення позивача у межах спірних правовідносин до суб`єкта владних повноважень із заявою про проведення з 02.01.2020 перерахунку пенсії у порядку п. "д" ч. 1 ст. 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тож, за даним епізодом відсутність відповідного звернення позивача зумовлює відсутність порушеного права як об`єкту судового захисту згідно з ч.1 ст.2 КАС України.

Окрім того, продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно зі ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто за бажанням пенсіонера, у разі доцільності, пенсія може обчислюватися в тому числі з урахуванням заробітку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Порядок №22-1), який регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 встановлено, що для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що для обчислення розміру пенсії враховано період заробітної плати заявника за 60 місяців з 01.09.1994 по 31.08.1999.

Крім того, абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1; далі за текстом - Порядок №22-1) передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Отже, законодавцем визначено певний перелік умов, при яких для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, зокрема: за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що відповідно до статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення пенсії за період до 30 червня 2000 року підлягає застосуванню у двох випадках: 1) якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, та 2) за бажанням самих пенсіонерів, однак за умови, підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Стосовно другого випадку, то єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Саме таку правову позицію сформував Верховний Суд України у постанові від 17.03.2015 у справа № 21-11а15, та продовжив Верховний Суд у постановах від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 24.04.2018 у справі № 686/6278/17, від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 та від 17.08.2023 у справі № 808/1771/18.

Пунктом 2.7 Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати середньомісячний заробіток і розмір пенсії ОСОБА_1 по заробітній платі за період роботи з жовтня 1994 по вересень 1999.

При цьому, у тексті позову не наведено жодних конкретних обставин, з якими позивач пов`язує порушення власних прав (інтересів) та вчинення протиправних управлінських волевиявлень суб`єкта владних повноважень в цій частині.

У ході розгляду справи судом за власною ініціативою на виконання ч.4 ст.9 КАС України не виявлено ані існування таких доказів в матеріалах справи, ані існування поза матеріалами справи джерел одержання таких доказів.

Доказів звернення позивача до пенсійного фонду стосовно перерахунку пенсії із середньомісячного заробітку по заробітній платі за період роботи з жовтня 1994 по вересень 1999 та докази подання до відповідача архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України матеріали справи не містять.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що заяв позивача про перерахунок заробітної плати або страхового стажу до Головного управління не надходило.

Отже, перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку суб`єкт владних повноважень забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, прав та інтересів заявника не порушив, за відсутності відповідного письмового звернення заявника з 10.12.2024р. не мав правових підстав для здійснення перерахунку пенсії заявника з будь-яких інших причин, окрім працевлаштування.

Тож за наслідками розгляду справи суд вважає доведеним за правилами ч.2 ст.77 КАС факт відповідності оскарженого управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України та навпаки не доведеним за правилами ч.1 ст.77 КАС України факт існування у заявника порушеного публічного права у межах спірних правовідносин.

Указане є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми зясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 19.06.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці, а також з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко