Справа № 600/7756/23-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7756/23-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

19 червня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про стягнення податкового боргу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2024 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником наступних будівель:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- житловий будинок, загальною площею 436,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

Згідно наявного у справі розрахунку податкового боргу по ОСОБА_1 за ним рахується податковий борг по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості на загальну суму 74154,78 грн.

3.3. Вказану заборгованість нараховано відповідачу згідно податкових повідомлень-рішень форми Ф:

- №0-2411 від 18.02.2022, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9486,00 грн., (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 205,53 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 17857,80 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 5119,20 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 32243,25 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9243,00 грн. (податковий період 2022 рік).

Податкові повідомлення-рішення №0-2411 від 18.02.2022, №0-2411 від 18.02.2022, №0-2411 від 18.02.2022 вручені відповідачу особисто, що підтверджується відміткою про вручення на корінцях податкових повідомлень-рішень.

У свою чергу, податкові повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 направлені та вручені відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім цього, відповідачеві на офіційну адресу надсилалась податкова вимога форми Ф від 06.09.2021 №0-2411 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

При цьому, згідно із п.14.1.175 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податку набуває статусу податкового боргу з моменту його узгодження та несплати у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи", (набрав чинності 01.01.2015), викладено у новій редакції ст.266 Податкового кодексу України (ПК України), якою запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є власником будівель:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- житловий будинок, загальною площею 436,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

З урахуванням цього позивачем як контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення форми Ф:

- №0-2411 від 18.02.2022, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9486,00 грн., (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 205,53 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022, та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 17857,80 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022, та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 5119,20 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 32243,25 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023, та нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9243,00 грн. (податковий період 2022 рік).

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, серед яких будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України)

Тобто, пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність трьох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесено до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а третя такі об`єкти нерухомості не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами (пункти 5.2, 5.3 статті 5 ПК України).

Разом з тим, поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що фізична особа може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

Крім того, на користь висновку про те, що положення пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Зокрема, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII пункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, що наведена судом раніше (діючій на час спірних правовідносин), згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Водночас, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суду належить встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, а тому суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

Окрім цього, у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 Верховним Судом наголошено, що встановлена пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Так, податковими повідомленнями-рішеннями №0-2411 від 18.02.2022 та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 нараховано відповідачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі податкового зобов`язання 9486,00 грн. (податковий період 2021 рік) та 205,53 грн. (податковий період 2022 рік).

Відповідно, об`єкт житлової нерухомості не відноситься до категорії об`єктів, які визначені пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, отже доводи відповідача стосовно безпідставності винесення вказаних податкових повідомлень-рішень №0-2411 від 18.02.2022 та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 є необґрунтованими

Щодо нарахування податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, то суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, а саме довідки, виданої виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 року №10 та Акт обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 року №01, виданий комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області, згідно яких визначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно являється власником нежитлової будівлі, ферми №6 (кормоцех) по вул.40-річчя Перемоги,84-е, нежитлової будівлі, ферми №5 (роділки) по АДРЕСА_1 , та дійсно використовує ці приміщення для вирощування свиней та великої рогатої худоби.

З огляду на наведені вище положення законодавства та враховуючи висновки Верховного Суду, у цій справі можна констатувати, що позивач підпадає під критерії наявності статусу сільськогосподарського товаровиробника, оскільки такими можуть також бути фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Разом з тим, позивач у цій справі наполягає на тому, що відповідачем не надано жодних доказів використання майна, яке належить йому на праві приватної власності особисто для сільськогосподарського товаровиробництва, як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Також, у контролюючого органу також відсутня будь-яка інформація, що підтверджує факт використання ОСОБА_1 належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель за цільовим призначенням.

Щодо дійсності використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, то згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Окрім цього, до цього класу класифікатора будівель та споруд належать також: будівлі для тваринництва (код 1271.1); будівлі для птахівництва (код 1271.2); будівлі для зберігання зерна (код 1271.3); будівлі силосні та сінажні (код 1271.4); будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (код 1271.5); будівлі тепличного господарства (код 1271.6); будівлі рибного господарства (код 1271.7); будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (код 1271.8); будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9).

Згідно Інформаційної довідки від 04.09.2023 № 345189811 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявна наступна інформація щодо технічного опису по спірних об`єктах нерухомості, а саме:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

Згідно технічних описів майна спірних об`єктів нерухомості, то їх дійсно можна віднести до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

Однак, сама лише належність будівель та споруд до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) не свідчить про безумовну належність їх до об`єктів, які в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування, оскільки для отримання права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивачу належить використовувати такі об`єкти за призначенням як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

При цьому, надані ОСОБА_1 докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості (довідка виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 №10 та Акт обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 №01, виданого комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області), не дають підстави стверджувати про обґрунтованість позиції відповідача.

Вказані докази свідчать лише про те, що спірні об`єкти нежитлової нерухомості, використовуються відповідачем як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб станом на час формування довідки виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 №10 та Акту обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 №01, виданого комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області.

Водночас, такі докази жодним чином не підтверджують того, що такі будівлі використовуватися відповідачем за таким призначенням у періоди, за які сформовано податкове зобов`язання. Для перевірки наведеного суд міг провести виїзне засідання, однак на сьогодні в цьому немає доцільності, оскільки суд здійснює перевірку правомірності формування позивачем по відношенню до відповідача податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень у 2022 році за 2021 рік та у 2023 році за 2022 рік, що не дає можливості встановити достовірність даних у зв`язку з перебігом строку.

Отже у матеріалах справи відсутні докази дійсності використання відповідачем спірних нежитлових будівель за призначенням як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб у періоди, за які сформовано податкове зобов`язання.

Разом з тим, враховуючи те, що сформовані позивачем податкові повідомлення-рішення належним чином надіслані та вручені відповідачу, а тому сума визначеного ними податкового зобов`язання є узгодженою та підлягає сплаті у визначений в пункті а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк.

При цьому доказів сплати у визначений пунктом а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк визначених відповідачу всіх сум податкового зобов`язання, суду надано не було.

Окрім цього, згідно даних КП ДСС у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до вернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області в якому просив визнати протиправними та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 06.09.2021 року № 05-2411.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - без змін.

Отже, судами надавалась оцінка правомірності вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 06.09.2021 року № 05-2411, на підставі якої контролюючим органом стягується податковий борг, і така вимога в судовому порядку не скасована.

Таким чином, з урахування розрахунку заборгованості та інтегрованої картки, загальний розмір податкового боргу відповідача становить 74154,78 грн.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, а згідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідачеві, відповідно до вимог ПК України, надіслано та вручено податкову вимогу, яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

Відповідно до пункту 87.11. статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, те що позивачем дотримано процедуру звернення з цим позов до суду, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача податковий борг до місцевого бюджету у сумі 74154,78 грн.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.