Справа № 200/4053/25
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

20 червня 2025 року Справа №200/4053/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області (КДКА) (84333 Донецька область, м. Краматорськ, вул. Уральська, буд. 12, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області (КДКА), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області №123 від 24.05.2025 року про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року, позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу строк в 5 (п`ять) днів з дня вручення йому копії цієї ухвали для надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання вказаної ухвали позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору № 2248-6750-7921-4169 від 13.06.2025 року у розмірі 968,96 грн.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.06.2025 року ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій просив:

заборони Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Донецької області вчиняти будь-які дії в межах дисциплінарного провадження №27 стосовно адвоката ОСОБА_1 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання незаконним та скасування рішення КДКА від 24.05.2025 №123.

Згідно квитанції № 7095-7630-0625-5822 від 18.06.2025 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,40 грн.

В обгрунтування вказаної заяви позивачем було зазначено, що 24 травня 2025 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Донецької області ухвалила рішення №123 про відкриття дисциплінарного провадження щодо мене, адвоката Барановського Віталія Вікторовича. Зазначене рішення прийнято без мого повідомлення, без виклику, без забезпечення участі сторони захисту, що грубо порушує вимоги статті 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення Порядку розгляду дисциплінарних справ та базові стандарти належного повідомлення.

07.06.2025 року, до спливу встановленого законом 30-денного строку на оскарження рішення №123 згідно з частиною третьою статті 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відбулося перше засідання дисциплінарної палати КДКА Донецької області. Про це засідання мені не було належним чином повідомлено. Станом на 11 годину 30 хвилин того ж дня, за пів години до проведення засідання, я подав письмове заперечення щодо неналежного повідомлення і неможливості участі, в якому чітко виклав обставини процесуального порушення.

Заперечення було надіслане з моєї офіційної електронної адреси, що підтверджується скриншотами з поштового клієнта. Жодного технічного посилання для участі в засіданні мені не надано, платформа не була визначена, код доступу відсутній, контактна особа не призначена. Це підтверджує, що засідання було проведено без моєї участі, а повідомлення, згадане у рішенні, носило фіктивний характер і не створювало жодної реальної можливості для участі. Після цього КДКА надіслала мені лист вих. №381 від 09.06.2025, підписаний Іриною Гавриш у форматі електронного повідомлення від приватної особи, а не як посадової особи. З формальної точки зору, цей лист не є процесуальним рішенням у розумінні Положення.

У відповіді КДКА вих. №405 від 16.06.2025, підписаній головою Тетяною Юріївною Коростеліною, знову міститься маніпулятивне твердження про нібито призначене засідання на 21 червня 2025 року. Проте жодної конкретної інформації щодо способу його проведення у документі не наведено: відсутні дані про технічну платформу, спосіб доступу, посилання, ідентифікатор конференції чи регламент участі. Водночас, у документі подано ретроспективне твердження, що попереднє засідання 07.06.2025 року нібито відбулося у Google Meet, але без будь-якого доказу фактичного проведення, фіксації участі сторін чи обґрунтування законності таких дій. Це повторює модель фіктивного повідомлення, яка вже була реалізована раніше - без створення реальної можливості для захисника бути присутнім.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Стосовно посилання заявника на наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача суд зазначає, що таке, в цьому випадку, може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів із забезпечення позову заявник вказує, що посадовими особами відповідача під час розгляду дисциплінарної справи, на думку позивача вчиняються протиправні дії в частині порушення порядку розгляду дисциплінарної справи, як впливають на реалізацію позивачем права на працю у вигляді здійснення адвокатської діяльності, а у випадку зупинення чи позбавлення права на зайняття такою діяльністю особа може бути позбавлена єдиного джерела існування.

З урахуванням характеру документів, виданих КДКА, а також змісту повідомлень, які суперечать процесуальним стандартам, вбачаються обставини, що створюють реальну загрозу ефективному здійсненню судового контролю. Умисне ігнорування строків, відсутність відповіді на заяви про відвід і спроби просунути провадження без участі сторони захисту свідчать про формування доконаного факту до ухвалення судового рішення.

Ці дії мають ознаки зловживання дисциплінарною процедурою і потребують втручання суду як єдиного гаранта правової рівноваги в адміністративному процесі. У таких умовах застосування запобіжних заходів не лише допустиме, а й необхідне як інструмент збереження цілісності судового розгляду.

Суд вважає вказані мотиви вжиття заходів забезпечення позову необгрунтованими та такими, що не свідчать про можливість настання негативних наслідків для заявника та ймовірність виникнення складнощів під час виконання рішення суду.

Також, суд зазначає, що саме по собі вчинення під час розгляду дисциплінарної справи посадовими особами відповідача протиправних на думку позивача дій не стосується самого предмету спору, яким є визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області №123 від 24.05.2025 року про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 .

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області (КДКА) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Є.В. Череповський