Справа № 640/12028/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО» (пров. Електріків буд. 5 кв. 18, м. Київ, ) до Державної податкової служби України (Львівська пл. 8, м. Київ, 04053, ), Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала адміністративна справа №640/12028/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОВІТ АГРО" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому позивач просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії регіонального рівня Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, 04655, ) від 6.01.2020 року №2297618/34429213;

зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.12.2019 №5, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО», датою отримання зазначеної накладної - 15 січня 2020 року.

Позов обґрунтований тим, що ТОВ «Техновіт Агро» зареєстроване платником податку на додану вартість. У процесі здійснення господарської діяльності, 18.08.2011 року між ТОВ «Техновіт Агро» та ТОВ «Березанський переробний завод» укладено договір оренди обладнання №17/0811-ОМ, відповідно до якого позивач зобов`язався до 17 серпня 2011 року передати у користування ТОВ «Березанський переробний завод» обладнання, а ТОВ «Березанський переробний завод» зобов`язався сплатити Позивачу орендну плату в розмірі 3060,00грн. на місяць, у т.ч. ПДВ 510, 00грн. Відповідно до акту приймання передачі майна в оренду від 17 серпня 2011 року майно передано Орендарю. З 17.08.2011 року майно перебуває в оренді у ТОВ «Березанський переробний завод».

Як зазначено у позові, протягом восьми років сторони виконували договірні зобов`язання, а позивач відповідно до Податкового кодексу після кожної сплати орендної плати складав та надсилав на реєстрацію відповідну податкову накладну.

31.12.2019 року сторонами Договору оренди було підписано акт здачі-приймання орендних послуг №95 від 31.12.2019 року та здійснена відповідна оплата орендарем орендної плати 29.01.2020 року, що підтверджується випискою банку. У зв`язку з викладеним, на виконання вимог ст. 201 Податкового кодексу України, позивачем після підписання акту здачі-приймання орендних послуг №95 від 31.12.2019 року було складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкову накладну №5 від 31.12.2019.

Проте, як вказує позивач, 15.01.2020 року йому надійшла квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року у зв`язку з відповідністю вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

На пропозицію відповідача 29.12.2020 року позивачем було надано відповідні пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної та 10 додатків. До складу додатків до пояснення від 29.11.2019 року було надано копії договору оренди обладнання №17/0811-ОМ від 17.08.2011р., протоколи узгодження договірної ціни від 18.08.2011 року, акт приймання передачі обладнання від 17.08.2011 року, акт введення в експлуатацію основних засобів від 17.08.2011 року, акт введення в експлуатацію основних засобів від 17.08.2011 року, додаткова угода №1 від 1.10.2019 року до договору оренди обладнання, протокол узгодження договірної ціни від 29.12.2018 року, акт здачі приймання орендних послуг №95 від 31.12.2019 року, виписка банку про оплату орендної плати від 29.01.2020 року.

Проте, Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 06.01.2020 року №2297618/34429213 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року з підстав ненадання копій документів, водночас яких саме документів не зазначено.

Не отримавши позитивного результату під час оскарження рішення від 06.01.2020 року №2297618/34429213 до Комісії центрального рівня, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані таким: щодо підстав складання податкової накладної №5 від 31.12.2019 року позивач вказує, що ПН складено у зв`язку з виконанням Договору оренди обладнання №17/0811-ОМ. 31.12.2019 року сторонами Договору оренди було підписано акт здачі-приймання орендних послуг №95 від 31.12.2019 року, після чого підприємство на виконання свого обов`язку складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірну податкову накладну; у квитанціях про зупинення не було зазначено, які саме копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних необхідно надати; після зупинення реєстрації податкових накладних позивачем було надано письмові пояснення та весь наявний і достатній перелік первинний документів, які свідчать про здійснення господарських операцій, що є підставою для складання та реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим контролюючий орган не мав правових підстав для відмови у реєстрації поданих податкових накладних; Комісія з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, приймаючи рішення про відмову у реєстрації податкових накладних з підстав того, що позивач не надав копії первинних документів не зазначила (не підкреслила), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних; невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності, що має бути визнано в судовому порядку за цим позовом.

Таким чином позивач посилається на необґрунтованість оскарженого рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

15.12.2022 року набрав чинності Закон України №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX), за приписами ст. 1, 2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, матеріали адміністративної справи №640/12028/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, справа №640/12028/21 передана судді Радчуку А.А.

Ухвалою від 21.04.2025 року судом прийнято до провадження справу №640/12028/21 та розпочато її розгляд спочатку зі стадії відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Також цією ухвалою суд замінив відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС ().

18.05.2025 року до суду за допомогою системи «Електронний суд» від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві позов не визнає, з позовними вимогами не погоджується.

Зазначає, що рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 06.01.2021 року №2297618/34429213 відмовлено ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» у реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року з підстав: ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. А саме не надано деталізація і розрахунок вартості послуг, місцезнаходження земельної ділянки, доставка техніки до пункту призначення. Відповідач вказує, що позивачем в підтвердження господарської операції надано виключно шаблонні документи, які фіксують таку операцію. Проте платником податків не надано жодного документу, які прийнято складати в умовах сучасного ділового обороту та які відображають зміст, обсяг господарської операції, час та місце здійснення, тощо без складання яких неможливе її здійснення, зокрема: заявки на товари/послуги, рахунки фактури, специфікації, прайси на товари/послуги, сертифікати, тощо. Відповідач стверджує, що обов`язок надати весь пакет документів для підтвердження реальності здійснення господарської операції покладається на позивача.

Посилаючись на те, що Комісія на момент прийняття оскаржуваного рішення керувалась положеннями Конституції України, Податкового кодексу України, вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Постанова № 1165) та Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 12.12.2019 року №520 (далі Наказ №520), спірне рішення відповідач вважає обґрунтованим та законним.

Аналогічний за змістом відзив на позовну заяву поданий представником ДПС України.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО» (далі ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО»), , зареєстроване юридичною особою 22.06.2006 року; є платником податку на додану вартість.

Основним видом діяльності ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» за КВЕД є: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Також зареєстровані такі види діяльності за КВЕД, зокрема, як 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

У межах здійснення власної господарської діяльності, 17.08.2011 року між ТОВ «Техновіт Агро» (Орендодавець) та ТОВ «Березанський переробний завод» (Орендар) укладено Договір оренди обладнання №17/0811-ОМ від 17.08.2011 року, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в строкове, на строк до 31 грудня 2012 року, платне користування обладнання: Зерно-пакувальна машина ЗПМ-180, рік випуску 2011; Розкладний шнек РШ-250/4,5 з бортом і гідрокомплектом, рік випуску 2011, (надалі іменується "Обладнання"), а Орендар зобов`язується прийняти назване обладнання та використовувати його виключно у відповідності до технічного призначення і технічних можливостей, а також сплачувати Орендодавцю орендну плату. Технічний стан, ознаки, інші характеристики обладнання, його комплектність вказуються в Акті приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного договору

Відповідно до Акту приймання передачі від 17.08.2011 року майно передано Орендарю.

Як зазначено у позові, протягом восьми років сторони виконували договірні зобов`язання, а позивач відповідно до Податкового кодексу після кожної сплати орендної плати складав та надсилав на реєстрацію відповідну податкову накладну.

01.10.2019 року сторонами Договору оренди обладнання №17/0811-ОМ від 17.08.2011 року укладено Додаткову угоду.

31.12.2019 року сторонами Договору оренди обладнання №17/0811-ОМ від 17.08.2011 року узгоджено та підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000095, щодо надання послуг оренди обладнання за жовтень-грудень 2019 року на суму 7650,00 грн., у т.ч. ПДВ 1530,00 грн.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» на виконання вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України складено на користь отримувача послуг ТОВ «Березанський переробний завод» податкову накладну №5 від 31.12.2019 року код послуги згідно з ДКПП 77.31, на загальну суму 9180,00 грн., у т.ч. ПДВ 1530,00 грн., та направлено її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

15.01.2020 року ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» отримано Квитанцію з єдиного вікна приймання звітності ДФС України, згідно якої податкову накладну № 5 від 31.12.2019 року прийнято, проте її реєстрація зупинена з тих підстав, що: ПН/РК відповідає вимогам пп 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

З метою подальшої реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року, ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» через електронний кабінет направлено до контролюючого органу Повідомлення №3 від 29.12.2020 року про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, разом з додатками у кількості 10 та окремими письмовими поясненнями.

За результатами розгляду наданих пояснень і документів, доданих до них, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняте рішення №2297618/34429213 від 06.01.2021 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року. Підставою відмови зазначено: ненадання платником податків первинні документи щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантажения, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано не підкреслені).

Указане рішення оскаржене ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» до Комісії центрального рівня, проте рішенням №3940/34429213/2 від 26.01.2021 року скаргу залишено без задоволення, а рішення Комісії регіонального рівня №2297618/34429213 від 06.01.2021 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року без змін.

Вважаючи, що відповідач безпідставно відмовив у реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У період виникнення спірних правовідносин діяв Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (далі Порядок №117, який був чинний на момент зупинення реєстрації спірної податкової накладної, втратив чинність з 01.02.2020).

Пунктом 3 Порядку №117 передбачено, що податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до наведених у цьому пункті ознак.

Згідно з п. 4 Порядку №117, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна / розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Згідно з п. 5 Порядку №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з п.п. 6-7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п. 12 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до п. 13 Порядку №117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року № 520, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2019 за № 1245/34216 ( далі - Порядок № 520, в редакції від 12.12.2019 року, чинній на момент прийняття спірного рішення про відмову в реєстрації ПН). Набув чинності 14.12.2019.

Згідно з п. 2 Порядку №520, прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Пунктом 3 Порядку №520 визначено, що Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Відповідно до п. 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з п. 5 Порядку №520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з п. 6-7 Порядку №520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку №520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Відповідно до п. 10 Порядку №520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку №520 визначено, що, Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Згідно з п.п. 12-13 Порядку №520, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Комісією регіонального рівня прийняте оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року з підстави «ненадання платником податку копій документів …».

Надаючи оцінку правомірності оскаржених рішень, суд дійшов наступного.

Щодо дотримання відповідачем вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкових накладних.

Як встановлено судом, реєстрація поданої ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року зупинена з підстав: ПН/РК відповідає вимогам пп 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

У спірний період Критерії ризиковості платника податку були передбачені листом ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18.

Згідно з пп. 1.6 п. 1 вказаного листа, платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Проте, суд зазначає, що контролюючий орган не повідомив, за якої саме підстави ПН/РК відповідає вимогам пп 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

У Квитанції про зупинення контролюючий орган запропонував надати платнику податку пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Під час розгляду справи суд встановив, що з метою подальшої реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року, ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» через електронний кабінет направлено до контролюючого органу Повідомлення №3 від 29.12.2020 року про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, разом з додатками у кількості 10 та окремими письмовими поясненнями.

На переконання позивача, обсяг інформації, що містився у вказаних документах, був достатнім для підтвердження підстав формування податкової накладної, адже відповідач не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація ПН стала можливою.

Суд погоджується з наведеними доводами позивача.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із того, що можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом переліку цих документів.

Матеріалами справи підтверджується, що в надісланій позивачу квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не було зазначено вичерпного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, що не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів.

Контролюючий орган не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація ПН стала можливою.

З огляду на неконкретність вимоги контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідає критерію обґрунтованості.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 касаційне провадження №К/9901/4895/19 (справа №826/10649/17), від 28.10.2019 касаційне провадження №К/9901/23858/19 (справа №640/983/19).

Щодо обґрунтування підстав прийняття оскарженого рішення.

Як вже було зазначено, відповідачем прийнято рішення№2297618/34429213 від 06.01.2021 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року з підстав ненадання позивачем первинних документів.

При розгляді справи судом встановлено, що ТОВ «ТЕХНОВІТ АГРО» було подано Комісії достатній перелік первинний документів, які свідчать про здійснення господарських операцій, що були підставою для складання та реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2019 року.

У додатках позивачем окремим документом надавались письмові пояснення щодо зупиненої податкової накладної.

Згідно наданих пояснень, ТОВ «Техновіт Агро» повідомляло, що податкова накладна № 5 від 31.12.2019 р. була складена і відправлена на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних відповідно до вимог підпункту б) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. У даному випадку першою подією для складання і реєстрації податкової накладної є дата складання і підписання акта здачі приймання орендних послуг орендарю ТОВ «БЕРЕЗАНСЬКИЙ ПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД» згідно договору оренди обладнання № 17/0811-ОМ від 17.08.2011 р., що підтверджено актом здачі-приймання орендних послуг № 95 від 31.12.2019 р. Належним чином завірені копії договору, додаткових угод, акта приймання-передачі обладнання, протоколів узгодження договірної ціни, акта введення в експлуатацію основних засобів, акта здачі-приймання орендних послуг, додаються до пояснення. Оренда обладнання згідно актом здачі-приймання орендних послуг № 95 від 31.12.2019 р. оплачена орендарем ТОВ «БЕРЕЗАНСЬКИЙ ПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД» повністю 29.01.2020 р. Належним чином завірена копія виписки банку додається до пояснення. ТОВ «БЕРЕЗАНСЬКИЙ ПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД» орендує обладнання, яке належить ТОВ «Техновіт Агро» на праві власності, згідно договору оренди обладнання № 17/0811- ОМ від 17.08.2011 р. з 17.08.2011 р. по теперішній час. ТОВ «Техновіт Агро» кожного місяця складає 1 реєструє в ЄРПН податкові накладні на оренду обладнання. У зв`язку з чим на дату надання послуг позивачем складено й податкову накладну №5 від 31.12.2019 р.

У якості документів, які підтверджують реальність здійснення вказаної операції, позивачем було подано: копії договору оренди обладнання №17/0811-ОМ від 17.08.2011р., протоколи узгодження договірної ціни від 189.08.2011 року, акт приймання передачі обладнання від 17.08.2011 року, акт введення в експлуатацію основних засобів від 17.08.2011 року, акт введення в експлуатацію основних засобів від 17.08.2011 року, додаткова угода №1 від 1.10.2019 року до договору оренди обладнання, протокол узгодження договірної ціни від 29.12.2018 року, акт здачі приймання орендних послуг №95 від 31.12.2019 року, виписка банку про оплату орендної плати від 29.01.2020.

Судом досліджено надані копії первинних документів, з яких встановлено, що вони є належно оформленими, містять всі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, то ж вважати їх неналежними доказами відсутні підстави. Доказів зворотного відповідачами суду не надано.

Разом з тим, незважаючи на надані документи, контролюючий орган відмовив у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року з підстав ненадання позивачем первинних документів, при цьому рішення не містить підкреслень тих документів, які позивачем не надано.

Що стосується зауважень відповідача, які викладені у відзиві.

Вже у відзиві відповідач зазначив, що позивачем не надано деталізація і розрахунок вартості послуг, місцезнаходження земельної ділянки, доставка техніки до пункту призначення. Відповідач вказує, що позивачем в підтвердження господарської операції надано виключно шаблонні документи, які фіксують таку операцію. Проте платником податків не надано жодного документу, які прийнято складати в умовах сучасного ділового обороту та які відображають зміст, обсяг господарської операції, час та місце здійснення, тощо без складання яких неможливе її здійснення, зокрема: заявки на товари/послуги, рахунки фактури, специфікації, прайси на товари/послуги, сертифікати, тощо.

Однак, суд відхиляє наведені обґрунтування відповідача.

Суд звертає увагу, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Отже, всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року, суд зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття такого рішення, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття. Адже контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, не вказав яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію поданих податкових накладних.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини2 встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Разом з цим, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року.

Зокрема такі документи містять відомості про зміст та правову природу правовідносин.

З огляду на вказане вище, суд приходить до висновку, що рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві №2297618/34429213 від 06.01.2021 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року належить визнати протиправним та скасувати.

Також суд зауважує, що у прохальній частині позовної заяви допущено технічну описку, а саме датою прийняття оскаржуваного рішення зазначено 06.01.2020 року, замість 06.01.2021 року.

Враховуючи, що допущена позивачем технічна описка не впливає на зміст спірних правовідносин, суд приймає це рішення щодо правомірності рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві №2297618/34429213 від 06.01.2021 року.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

За приписами пункту 20 Порядку № 1246, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо ПН та РК, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

Суд також враховує, що чинним законодавством України покладено на ДПС України обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода розсуду фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №480/4038/18 та від 28.11.2019 у справі №1640/2650/18.

Таким чином, у даному випадку, зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 31.12.2019 року датою її фактичного подання на реєстрацію.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За змістом частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, у складі якого утворено Комісію, що прийняла оскаржувані рішення, які судом визнано протиправними та скасовано, у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО» (пров. Електріків буд. 5 кв. 18, м. Київ, ) до Державної податкової служби України (Львівська пл. 8, м. Київ, 04053, ), Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2297618/34429213 від 06.01.2021 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 31.12.2019 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО» податкову накладну № 5 від 31.12.2019 року датою її фактичного подання на реєстрацію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВІТ АГРО» (пров. Електріків буд. 5 кв. 18, м. Київ, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України. Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Суддя А.А. Радчук