Справа № 440/13932/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р.Справа № 440/13932/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/13932/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.10.2021 №37/1600-0207-15. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 23.06.2021 №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 18.12.2021.

19.04.2022 позивачу виданий виконавчий лист №440/13932/21.

Виконавчий лист №440/13932/21 перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії упродовж трьох місяців з моменту постановлення цієї ухвали суду.

Ухвалами суду від 17.08.2023, 08.12.2023, 17.05.2024, 10.09.2024, 18.12.2024 подані ГУПФ України в Полтавській області звіти про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 визнано такими, що не підтверджують в повному обсязі виконання боржником рішення суду у справі №440/13932/21 та визначено відповідачу новий строк для подання звіту.

25.02.2025 до суду надійшов черговий звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21, у якому відповідач зазначив, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 ОСОБА_1 нарахована доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 159244,50 грн, фактичну виплату якої не проведено через відсутність бюджетних призначень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 розгляд звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 у справі №440/10245/21 призначено у порядку письмового провадження.

06.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення стягувача, у яких ОСОБА_1 просив визнати звіт ГУПФ України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 таким, що не підтверджує в повному обсязі виконання боржником рішення суду; накласти на голову правління Пенсійного фонду України штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановити боржнику новий строк для подання звіту /т. 3, а.с. 137-141/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 призначено до розгляду у порядку письмового провадження питання про зміну способу та порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21.

Представник ГУПФ України в Полтавській області надав до суду заперечення проти зміни способу і порядку виконання рішення суду, у яких зазначив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення на підставі статті 378 КАС України не може змінювати обраного судом відповідно до КАС України способу відновлення порушеного права /а.с. 155-157/.

Позивач надав до суду письмові пояснення, у яких просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 шляхом стягнення з ГУПФ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 159244,50 грн /т. 3, а.с. 164-168/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на голову правління Пенсійного фонду України за невиконання рішення суду та встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області нового строку для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 - відмовлено.

Змінено спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 23.06.2021 №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019 з урахуванням раніше сплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13967927; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 159244,50 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок чотири гривні п`ятдесят копійок).

Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 р.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскаржуваної ухвали та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що відповідач оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині зміни способу і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки ухвали суду першої інстанції в частині прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на голову правління Пенсійного фонду України за невиконання рішення суду та встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області нового строку для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 , в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №440/13932/21 суд першої інстанції виходив з того, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі № 440/13932/21, яке набрало законної сили, не виконано. Суд першої інстанції , керуючись ст. 378 КАС України дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Приписами статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19.12.2024 ст. 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.10.2021 №37/1600-0207-15. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 23.06.2021 №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 18.12.2021.

19.04.2022 позивачу виданий виконавчий лист №440/13932/21.

Заборгованість у розмірі 159244,50 грн, нарахована на виконання судового рішення, позивачу не сплачена.

Тобто, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21, яке набрало законної сили 18.12.2021 не виконується більше двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №440/13932/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 23.06.2021 №33/37-4/10118 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019 з урахуванням раніше сплачених сум шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 у розмірі 159244,50 грн.

Колегія суддів зазначає , що зазначені вище приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 440/13932/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 20.06.2025 року