Справа № 300/5546/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5546/24 пров. № А/857/24077/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року, головуючий суддя Кафарський В.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, а також зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, ГУПФУ в Донецькій області, в якому просила визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2024 року №63 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.09.1979 року та період навчання згідно свідоцтва № НОМЕР_2 від 26.05.1982 року, а також Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу період навчання згідно свідоцтва №2314 від 26.05.1982 року, та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.09.1979 року (з 04.09.1979 року по 29.08.1980 року, з 31.05.1982 року по 26.10.1985 року, з 21.12.1994 року по 27.09.2000 року, з 27.09.2000 року по 20.11.2001 року, з 21.11.2001 року по 05.05.2003 року). Так, у свідоцтві № НОМЕР_2 від 26.05.1982 року та трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.09.1979 року ім`я позивача зазначено « ОСОБА_2 ». У паспорті НОМЕР_3 , виданого Болехівським MB УМВС в Івано-Франківській області 26.02.1997 року ім`я позивача також вказане « ОСОБА_2 ». Отже, на думку ОСОБА_1 , трудовою книжкою підтверджено ім`я « ОСОБА_2 », що відповідає паспортним даним. Крім того, ім`я ОСОБА_2 вказано у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера та у свідоцтві про народження НОМЕР_4 від 13.06.1962 року. У зв`язку із цим, за доводами позивача, сумніви пенсійного органу у належності їй трудової книжки та свідоцтва про навчання є безпідставними.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.06.2024 року №63 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.09.1979 року (за виключенням зарахованих періодів роботи) та період навчання згідно свідоцтва №2314 від 26.05.1982 року, а також призначити з 27.05.2024 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Донецькій області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання відповідно до свідоцтва свідоцтва № НОМЕР_2 від 26.05.1982 року та періоди роботи з 04.09.1979 року по 29.08.1980 року, з 31.05.1982 року по 26.10.1985 року, з 21.12.1994 року по 27.09.2000 року, з 27.09.2000 року по 20.11.2001 року, з 21.11.2001 року по 05.05.2003 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 17.09.1979 року, оскільки у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ім`я Позивача зазначено як ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 . Паспорт є основним документом, що засвідчує особу Позивача, та з даними якого порівнюється написання ПІБ особи в інших документах. З наведеного вище вбачається наявність очевидних розбіжностей при зазначенні ім`я позивача в документах, поданих ОСОБА_1 до органів Фонду з метою підтвердження страхового стажу.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , відповідно до копії паспорта громадянина України, який міститься у матеріалах справи, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.05.2023 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Івано- Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 до заяви документів відповідачем 2 згідно рішення від 03.06.2024 року №63 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні відповідач 2 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 року по 25.05.1982 року згідно свідоцтва №2314 від 26.05.1982 року та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.09.1979 року (з 04.09.1979 року по 29.08.1980 року, з 31.05.1982 року по 26.10.1985 року, з 21.12.1994 року по 27.09.2000 року, з 27.09.2000 року по 20.11.2001 року, з 21.11.2001 року по 05.05.2003 року), оскільки у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 02.08.2022 року ім`я ( ОСОБА_3 ) не відповідає паспорту. Періоди роботи з 01.01.1999 року по 28.09.2000 року по ДП «Торговий дім Блік», з 01.10.2000 року по 10.02.2003 року по ПП «Гібель» частково зараховано до стажу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Вважаючи протиправним вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову позивачу у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що формальні неточності у документах, а також внесення виправлення до запису в трудовій книжці працівником підприємства, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, тобто позбавляти позивача його право на належне пенсійне забезпечення у відповідності до вимог Конституції України та Законів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як передбачено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція №58), встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В пункті 2.2 Інструкції №58 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України.

Згідно із п.2.11 Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктами 2.12-2.13 Інструкції №58 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.

З матеріалів справи слідує, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 року по 25.05.1982 року згідно свідоцтва №2314 від 26.05.1982 року та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.09.1979 року (з 04.09.1979 року по 29.08.1980 року, з 31.05.1982 року по 26.10.1985 року, з 21.12.1994 року по 27.09.2000 року, з 27.09.2000 року по 20.11.2001 року, з 21.11.2001 року по 05.05.2003 року), оскільки у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 02.08.2022 року ім`я ( ОСОБА_3 ) не відповідає паспорту.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що записи в трудовій книжці позивача про прийняття та звільнення з роботи у спірні періоди містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів, посаду на якій позивач працювала, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені однією печаткою під записом про звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що недоліки записів у трудовій книжці не може бути підставою для незарахування спірних періодів до його страхового стажу та позбавлення його права на пенсійне забезпечення.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд вказав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Колегія суддів звертає увагу, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що дані трудової книжки позивача не містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів до страхового стажу позивача, що враховується при призначенні пенсії, відтак відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача всі періоди роботи, а також навчання згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.09.1979 року та свідоцтва №2314 від 26.05.1982 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про часткову підставність та обґрунтованість позовних вимог.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі №300/5546/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк