Справа № 500/7390/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/7390/24 пров. № А/857/11452/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача: Гураль Р.В.,

представники відповідача: Васильчук І.Б., Борук Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 500/7390/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 27 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» (далі Товариство, ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», позивач) звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці, у якому просить визнати протиправними та скасувати такі податкові повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024:

- №UA74, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (далі ввізне мито), в частині податкового зобов`язання на суму 22 821,40 грн, у тому числі 16 626,12 грн основного зобов`язання;

- №UA75, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (далі ПДВ), в частині 133 066,40 грн основного зобов`язання та 33 266,60 грн штрафних санкцій.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 500/7390/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024 №UA74 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 989,97 грн, у тому числі податкове зобов`язання 956,84 грн, штрафна санкція 33,13 грн.

Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024 №UA75 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 6 723,50 грн, у тому числі податкове зобов`язання 5 378,80 грн, штрафна санкція 1 344,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» судовий збір у розмірі 121,12 грн (сто двадцять одна грн 12 коп).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що відповідно до пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. В частині 2 статті 53 Митного кодексу України серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, також відсутні документи, пов`язані із зберіганням. Зберігання товару та його транспортування є різними видами послуг. Під час зберігання транспортування не відбувається, вказана дія призупиняється на певний час.

Відповідно до КВЕД 2010 до секції «Н - Транспорт, складське господарство, поштова та кур`єрська діяльність» входять окремі розділи: 49 «Наземний транспорт», 50 «Водний транспорт», 52 «Складське господарство та допоміжна діяльність у сфері транспорту». До складу останнього входять дві групи: 52.1 «Складське господарство» (зберігання) та 52.2 «Допоміжна діяльність у сфері транспорту» (включає в себе навантаження та розвантаження. Таким чином, відповідно до КВЕД 2010 зберігання (складське господарство) є окремим від транспортування видом економічної діяльності і не включає в себе ні навантаження, ні вивантаження, ні обробку оцінюваних товарів. Положення статті 929 ЦК України визначають, що зберігання є додатковою послугою, пов`язаною з транспортуванням товару, а не їх складовою. Тому витрати на зберігання не можуть бути частиною витрат на транспортування, оскільки сплачуються додатково.

Крім того, апелянт зазначає про те, що Тернопільською митницею у податковому повідомленні рішенні від 21.11.2024 №UA74, яким донараховано ввізне мито, допущено описку у визначенні загальної суми грошового зобов`язання прописом та зазначено «тридцять чотири тисячі двадцять сім гривень 12 копійок» (34 027,12 грн), замість правильного 27 831,84 грн. Лист Тернопільської митниці від 17.01.2025 №7.25-3/19/14/328 «Про зміну інформації в податковому повідомленні-рішенні», яким повідомлено Позивача, ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», про зміни стосовно сум грошового зобов`язання, внесеного прописом та зазначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74 містить відомості про обставини, які виникли після прийняття оспорюваного рішення, тому він не може бути прийнятий як доказ у справі. Крім цього, цей лист подано після закінчення встановленого строку для подання доказів відповідачем без клопотання про його поновлення.

Просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу від 18.04.2025 року, в якому зазначив, що у статті 49 Митного кодексу України (надалі МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів, розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки. Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. До переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно, зокрема, із пунктами 5-7 частини десятої статті 58 МК України входять: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України ; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується висновком суду першої інстанції, під час проведення перевірки було встановлено, що транспортування товарів здійснювалося морським, залізничним, транспортним сполученнями. Відповідно до законодавства Європейського Союзу поняття «транспортні витрати» включає всі витрати, як основні (main), так і непрямі витрати (incidental), здійснені у зв`язку із переміщенням товарів

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року без змін.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» () зареєстроване як юридична особа з 25.10.2004, основним видом діяльності є виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства (а.с.194).

На підставі наказу Тернопільської митниці від 16.08.2024 № 136 проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період діяльності з 01.06.2019 по 31.08.2024, за результатами якої складено акт від 01.11.2024 № 8/24/7.25-19/33198605 (а.с.65-98).

Під час проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів митницею було встановлено, що міжнародні перевезення вантажів в митному режимі «імпорт» ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» здійснювались змішаним транспортом: морські перевезення, залізничні та/або автомобільні перевезення на умовах CFR, FOB, CIF, FCA, EXW згідно з правилами Інкотермс.

На зазначених умовах поставки товари перевозилися морським транспортом в контейнерах, у портах з подальшим перевантаженням на автомобільний або залізничний транспорт та направлялись до ближньої станції на митному кордоні України. До місця призначення товари прибували в автомобільному транспорті українськими та іноземними перевізниками (у більшості випадків організацію перевезень забезпечували експедитори).

Митна вартість ввезених позивачем вантажів визначалась за ціною договору, а також із застосуванням резервного методу, які передбачають включення (коригування) до митної вартості витрат, визначених підпунктами 5-7 частини десятої статті 58 МК України.

Перевіркою встановлено, що всі товари імпортувалися на адресу ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» на зазначених вище умовах. Транспортування товарів до покупця здійснювалося за його рахунок шляхом укладання договорів на транспортні та транспортно-експедиційні послуги, вартість яких оплачувалась ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник».

Під час перевірки правильності декларування митної вартості товарів, що імпортувалися на митну територію України ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», здійснювалося співставлення даних про вартість перевезень, врахованих при визначенні митної вартості товарів, зазначених в рахунках та довідках від перевізників та експедиторів, які подавались митниці разом з відповідними митними деклараціями, із даними, зазначеними у первинних бухгалтерських та банківських документах Товариства, а також в копіях первинних бухгалтерських документів, отриманих на запити Тернопільської митниці від перевізників та експедиторів, які здійснювали транспортні та транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів на адресу ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник».

У ході проведення перевірки митницею було встановлено наявність у ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» 26 актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) від експедиторів ТОВ «Фьорст Вей», ПП «Ферст Вей», ТОВ «Ітеріс», Terramar (Польща), Ad REM Lez (Латвія) за надані додаткові послуги за межами митної території України, із зазначенням: «зберігання контейнерів з товаром у порту Константа», «організація експедиційної служби, зберігання», «компенсація витрат за експедиційні послуги за межами України», «компенсація вартості перевезення вантажу», «зберігання на складі» за межами України, «організація надання послуг по зберіганню товару в районі морських портів», «компенсація додаткових витрат за міжнародні транспортно-експедиційні послуги», «інші експедиційні послуги», «використання контейнерів по дату повернення» за межами України, «плата за передачу терміналу», які вважаються витратами, пов`язаними з транспортуванням оцінюваних товарів, та які не були включені до складу митної вартості відповідних товарів під час їх митного оформлення. Рахунки на оплату покупцеві та акти надання послуг експедиторами виставлялись, як правило, до моменту митного оформлення товарів або безпосередньо в день митного оформлення митної декларації, а також після завершення митного оформлення.

Товариством не включені витрати, що включаються до складових митної вартості, по таких документах експедиторів:

акти надання послуг ТОВ «Ітеріс» від 04.07.2022 № 1235, від 05.08.2022 № 1237, від 05.08.2022 № 1236, від 05.08.2022 № 1252, від 05.08.2022 № 1249;

акт № 05/07/043/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.07.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт № 05/08/136/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт № 05/09/066/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.09.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт № 05/09/101/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.09.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.09.2022 № 863 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 950 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 941 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 943 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт № 05/11/058/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.11.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт № 0020629 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2022 UAB «AD REM LEZ»;

акт № 05/12/021/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.12.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.12.2022 № 0020733 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.12.2022 № 0020867 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.01.2023 №05/01/087/23 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт надання транспортно-експедиторських послуг від 02.02.2023 № 66 ПП «Ферст Вей»;

акт надання транспортно-експедиторських послуг від 20.02.2023 №138 ПП «Ферст Вей»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 08.12.2023 № 0025390 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 18.01.2024 №140 ПП «Ферст Вей»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.03.2024 № 0026614 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.03.2024 № 0026706 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.04.2024 № 721 ПП «Ферст Вей».

Як висновок в акті перевірки зазначено, що під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску у вільний обіг митницею встановлено порушення Товариством вимог пункту 2 частини другої статті 52 та підпунктів 5-7 частини десятої статті 58 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 27 221,67 грн та порушення пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України, а саме: заниження бази оподаткування податком на додану вартість через невірне визначення митної вартості товарів, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ на загальну суму 236 871,16 грн.

На підставі акта перевірки від 01.11.2024 № 8/24/7.25-19/33198605 Тернопільською митницею 21.11.2024 винесено такі податкові повідомлення-рішення:

№ UA74, яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 27 831,84 грн, у тому числі податкове зобов`язання 27 221,69 грн, штрафна санкція 610,15 грн (а.с.21-22);

№UA75, яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 296 088,95 грн, у тому числі податкове зобов`язання 236 871,13 грн, штрафна санкція 59217,82 грн (а.с.119-123а).

Позивач оскаржував податкові повідомлення рішення частково (по частині актів виконаних робіт (наданих послуг) ПП «Ферст Вей», ТОВ «Ітеріс», Terramar (Польща), Ad REM Lez (Латвія)), а саме:

№UA74 про донарахування ввізного мита у частині грошового зобов`язання на суму 22 821,40 грн, у тому числі 16 626,12 грн податкового зобов`язання;

№UA75 про донарахування ПДВ в частині 133 066,40 грн податкового зобов`язання та 33 266,60 грн штрафних санкцій.

При з`ясуванні обставин справи судом першої інстанції встановлено, що Тернопільською митницею у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74, яким донараховано ввізне мито, допущено описку у написані загальної суми грошового зобов`язання прописом та зазначено «тридцять чотири тисячі двадцять сім гривень 12 копійок» (34 027,12 грн), замість правильного 27 831,84 грн. При цьому у розрахунку грошових зобов`язань та в самому податковому повідомленні рішенні у цифровому варіанті суми донарахованого збору вказані правильно, описка допущена лише у варіанті пропису суми словесним способом. Таку описку Тернопільська митниця усунула, направивши ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» відповідний лист від 17.01.2025 № 7.25 3/19/14/328 «Про зміну інформації в податковому повідомленні-рішенні», яким повідомлено про допущену описку у написанні прописом суми грошового зобов`язання, зазначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74 (а.с.151).

Суд першої інстанції вважав, що визначені суми податкового зобов`язання та штрафу у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74 (27 221,69 грн + 610,15 грн = 27 831,84 грн) повністю відповідають розрахунку до цього рішення, місце описка у написані прописом суми грошового зобов`язання, яку відповідач усунув у належний спосіб.

За висновками суду першої інстанції, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, частини десятої статті 58 МК України), Податкового кодексу України (пункту 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення при визначенні митної вартості товарів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, докази, додані скаржником до апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіркою встановлено, що імпорт товарів ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» здійснювало на умовах CIF, FOB, FCA, EXW згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс - 2010 (далі - правила Інкотермс), за якими для продавця визначено мінімальні зобов`язання, а транспортні витрати покладено на покупця.

Пунктами 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно актів №1235 від 04.07.2022, №1236 від 05.08.2022, №1237 від 05.08.2022, №1249 від 05.08.2022, №1252 від 05.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ітеріс» (далі - ТОВ «Ітеріс») надало позивачу послуги зберігання контейнерів в порту Константа в серпні 2022 року. Послуги зберігання товару були також надані Terramar Sp z.o.o згідно актів від 19.07.2022, 31.08.2022, 20.09.2022, 26.09.2022, 17.11.2022, 05.12.2022 та 23.01.2023; UAB «AD REM LEZ» згідно актів від 30.11.2022, 09.12.2022, 27.12.2022, 08.12.2023. Вказане зберігання було обумовлене повномасштабним військовим вторгненням росії, що спричинило відмову європейських перевізників доставляти товари в країну, в якій ведуться бойові дії.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ МК України.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом положень частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частина одинадцята статті 58 МК України передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Отож, на етапі оформлення митної декларації декларант повинен надати митному органу інформацію про вартість перевезення до пункту ввезення на митну територію України.

Визначення поняття транспортних витрат та їх складових норми Митного кодексу України не передбачають.

Статтею 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначає Закон України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі Закон № 1955-IV). За визначеннями наведеними у статті 1 цього Закону транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, внутрішнього водного та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Статтею 9 Закону № 1955-IV визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 відповідно до Програми реформування системи бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.1998 N 1706, і з метою визначення єдиних засад формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій визначено, що собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

У підпунктах 8, 10 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиційних, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду), вартість яких включається до вартості перевезень (робіт, послуг); витрати на декларування транспортних засобів і вантажів, оформлення провізних документів, іноземних паспортів, віз та інших дозволів пов`язаних із здійсненням закордонних перевезень; оплата суднових, аеропортових та інших зборів при здійсненні перевезень.

Враховуючи викладене, на переконання суду, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, частини десятої статті 58 МК України), Податкового кодексу України (пункту 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення при визначенні митної вартості товарів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що витрати, які понесені ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», через отримані послуги зберігання від ТОВ «Ітеріс», TERRAMAR Sp z.o.o. та UAB «AD REM LEZ це фактично експедиційні витрати, понесені за межами України та пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону України, а тому такі, на переконання апеляційного суду, як транспортно-експедиційні витрати, понесені за межами України, повинні збільшувати митну вартість товару, що імпортується.

При цьому відсутність у пунктах 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України (які вказують, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України) безпосередньої згадки про витрати на «зберігання» товару (на чому наполягає позивач), не можна вважати достатньою підставою для не включення таких до митної вартості товару, бо все ж зберігання товару в процесі його транспортування слід відносити до загального (збірного) поняття витрат на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, такі витрати безпосередньо пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.

З врахуванням наведеного вартість транспортно-експедиційних послуг, вказаних експедиторами (виконавцями) ТОВ «Ітеріс» в актах від 04.07.2022, від 05.08.2022 4 шт; TERRAMAR Sp z.o.o. в актах від 19.07.2022, 31.08.2022, 20.09.2022, 26.09.2022, 17.11.2022, 05.12.2022, 23.01.2023, UAB «AD REM LEZ в актах від 30.11.2022, 09.12.2023, 27.12.2022, 08.12.2023, що надавалися за межами України в процесі обробки та транспортування товару, мала бути включена позивачем при оформленні відповідних митних декларацій до складових митної вартості товару.

Позивачем понесені витрати в межах організації перевезення імпортованого товару до митної території України, а тому у митниці були підстави вважати, що попередньо заявлена декларантом митна вартість не ґрунтувалася на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару.

Такі висновки узгоджуються з порядком заповнення декларації митної вартості. Так за правилами заповнення графи 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Тобто мова йде все ж про надання транспортно-експедиційних послуг в межах доставки імпортного товару до митної території України, а не виключно витрат перевізника по перевезенню вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 500/7390/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19.06.25