Справа № 476/181/25
Суддя: Чернякова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 476/181/25
Провадження № 2-а/476/4/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року смт. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Слободніченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Максименко Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 року адвокат Максименко В.В. звернулася в суд з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2025 року у відношенні позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

04.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №106 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн. за несвоєчасне подання інформації про наявність транспортних засобів і техніки. їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці.

З вказаними обставинами позивач не погоджується, оскільки він не є директором ФГ "Ліснічук І.М", як зазначено в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, а є його головою відповідно до наказу №1 від 23.07.2006 року.

Матеріали справи не містять відомостей про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", якою визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків, як в протоколі так і в постанові, не відповідає дійсному номеру ОСОБА_1 .

Суть правопорушення, яка інкримінована позивачу та полягає в порушенні подачі до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформації про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, не конкретизовано, оскільки не зазначено на яких саме підприємствах, установах та організаціях ОСОБА_1 не подав інформацію.

Крім того, під час розгляду справи не була врахована медична документація позивача, яка підтверджує поважні причини неподання вказаної інформації у визначені строки.

З 27.06.2024 року по 10.07.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради з діагнозом: стенокардія напруги II-IV ф.кл., прогресуюче-нестабільний перебіг протягом останнього місяця. Післяінфарктний (2016р.) кардіосклероз. Коронарографія + стентування ПКА (2017р.). Контрольна коронарографія (04.07.2024р.) - виражене стенозуюче ураження коронарних судин. Фіброз аорти, аортального та мітрального клапанів. Епізоди синусової тахікардії, частої надшлуночкової екстасистолії. Гіпертонічна хвороба III ст., ступінь 3. Ризик 4. CH II А - Б ст. зі зниженою фракцією викиду лівого шлуночка (48%). Дисциркуляторна енцефалопатія II ст., змішаного генезу, підкорковий, атактичний синдром, пароксизмальні розлади свідомості (часті напади). Хронічний аутомуний тиреоідит з зобом І А ст. Еутиреоз. Цукровий діабет II тип. Середнього ступеню важкості. Хвороба сухого ока, тяжка стадія OU. Факосклероз. Гіпертонічна ангіопатія сітківки OU. Дальнозоркість слабкого ступеню. ХХНН П ст. Аномалія розвитку, подвоєння лівої нирки. Вторинно-хронічний пієлонефрит, латентний період.

24.07.2024 року ОСОБА_1 шпиталізований до ДУ національного інституту серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова національної академії медичних наук України, де 26.07.2024 року позивачу проведено операцію АКШ-4 на працюючому серці. Після стабілізації стану виписаний 01.08.2024 року для продовження лікування у відділенні реабілітації до 12.08.2024 року.

Позивач після проходження лікування з 19.08.2024 року по 19.12.2024 року неодноразово звертався до КНП "Єланецький центр первинної медичної допомоги" з приводу вказаного діагнозу.

За станом здоров`я потребує стороннього догляду.

На підставі викладеного просила суд скасувати постанову № 106 від 04.03.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Розгляд справи просила провести у спрощеному провадженні.

18.03.2025 року ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області відкрито провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив на позовну заяву та вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 будучи керівником ФГ "Ліснічук І.М." до 20.12.2024 року без поважних причин не надав до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємстві на таких транспортних засобах і техніці, чим порушив вимоги п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок та ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Вказану інформацію позивач подав лише 28.01.2025 року, а тому його було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Максименко В.В. не погодившись з доводами представника відповідача подала відповідь на відзив та підтримала раніше заявлені позовні вимоги.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність .адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 06.02.2025 року у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 19 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, будучи керівником ФГ "Ліснічук І.М." у визначені законом строки до 20.12.2024 року не подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян які працюють на підприємтсвах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, чим порушив вимоги п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок та ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 виклав свої пояснення в протоколі та вказав, що причиною несвоєчасного подання вказаної інформації є його стан здоров`я. Він є інвалідом 2-ї групи та його захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС під час виконання ним військової служби. Влітку 2024 року він переніс операцію на працюючому серці. Внаслідок хвороби втрачає свідомість та пам`ять. До протоколу додав відповідні медичні документи.

04.03.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол №19 від 06.02.2025 року, надані пояснення ОСОБА_1 під час складення протоколу, рапорт про порушення ОСОБА_1 вимог військово-транспортного обов`язку, витяг з єдиного державного реєстру, копію відомості від 29.11.2024 року про наявність техніки, копію наказу про призначення головою фермерського господарства, копію облікової картки ОСОБА_1 та прийшовши до висновку про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона виражається в діях або бездіяльності, що порушують вимоги законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП можуть бути призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи, які порушили відповідні норми.

Суб`єктивна сторона виражається як в умисній формі вини так і необережності.

Частина 3. ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Як вбачається з матеріалів справи в провину ОСОБА_1 інкриміновано порушення ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Тобто, ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та не містить жодної вказівки про обов`язок посадових осіб у визначений строк подавати до ТЦК та СП інформацію про наявність транспортних засобів і техніки.

Суд вважає, що вказана норма Закону була застосована до ОСОБА_1 безпідставно, оскільки позивач відповідно до наказу №1 від 23.07.2006 року є головою фермерського господарства "Ліснічук І.М."

Також суд не розцінює відсилання до даної норми як технічну помилку, враховуючи, що воно виконане декілька разів та в різних процесуальних документах.

Пунктом 15 Положення про військово-транспортний обов`язок визначено, що керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.

Згідно п. 5 Положення посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону.

Відповідно до п. 6 Положення військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.

Відомість про наявність і технічний стан транспортних засобів і техніки, а також про громадян, які працюють на підприємстві, в установі та організації на таких транспортних засобах і техніці сформована ОСОБА_1 29.11.2024 року та подана до ІНФОРМАЦІЯ_3 28.01.2025 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в бездіяльності позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягало в не поданні територіальному центру комплектування та соціальної підтримки до 20 грудня інформації про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.

Однак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови № 106 від 04.03.2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не враховано пояснень ОСОБА_1 про його стан здоров`я та поданих ним медичних документів, що підтверджували поважність причини пропуску ним терміну, визначеного для подачі інформації про транспортні засоби і техніку.

Згідно копій довідки до акта огляду МСЕК № 522584 від 23.09.2024 року. посвідчення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 від 27.12.2019 року, посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_2 від 19.11.2024 року позивач є інвалідом другої групи безстроково за захворюванням, пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС під час проходження військової служби.

Із копій виписки № 8957/1411, консультаційних висновків спеціалістів від 02.07.2024 року, 04.07.2024 року, 08.07.2024 року позивач з 27.06.2024 року по 10.07.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради з діагнозом: стенокардія напруги III-IV ф.кл., прогресуюче-нестабільний перебіг протягом останнього місяця. Післяінфарктний (2016р.) кардіосклероз. Коронарографія + стентування ПКА (2017р.). Контрольна коронарографія (04.07.2024р.) - виражене стенозуюче ураження коронарних судин. Фіброз аорти, аортального та мітрального клапанів. Епізоди синусової тахікардії, частої надшлуночкової екстасистолії. Гіпертонічна хвороба III ст., ступінь 3. Ризик 4. СН І А - Б ст. зі зниженою фракцією викиду лівого шлуночка (48%). Дисциркуляторна енцефалопатія II ст., змішаного генезу, підкорковий, атактичний синдром, пароксизмальні розлади свідомості (часті напади). Хронічний аутоімуний тиреоідит з зобом І А ст. Еутиреоз. Цукровий діабет II тип. Середнього ступеню важкості. Хвороба сухого ока, тяжка стадія OU. Факосклероз. Гіпертонічна ангіопатія сітківки OU. Дальнозоркість слабкого ступеню. ХХНН II ст. Аномалія розвитку, подвоєння лівої нирки. Вторинно-хронічний пієлонефрит, латентний період.

24.07.2024 року позивач був шпиталізований до ДУ національного інституту серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова національної академії медичних наук України, де 26.07.2024 року йому проведено операцію АКШ - 4 на працюючому серці.

Згідно копії виписки № 4321-24 від 12.08.2024 року ОСОБА_1 продовжив лікування у відділенні Національного інституту серцево судинної хірургії.

04.09.2024 року маючи скарги на стан здоров`я позивач був оглянутим лікарем-консультантом КНП "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської області, підтвердженням чого є копія консультаційного висновку спеціаліста від 04.09.2024 року.

Згідно запису сімейного лікаря в медичній картці ОСОБА_1 від 21.10.2024 року, позивач потребує постійного стороннього догляду.

Із висновку № 397 про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують саціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 21.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 має пароксизмальні розлади свідомості, часті напади епілептиформного характеру з втратою свідомості.

Згідно довідки головного лікаря КНП "Єланецький ЦПМСД" № 153 від 10.06.2025 року ОСОБА_1 звертався за допомогою з приводу вищевказаного діагнозу 12.07.2024 року, 19.08.2024 року, 03.09.2024 року, 21.10.2024 року, 22.10.2024 року, 25.11.2024 року, 19.12.2024 року. На підставі довідки ЛКК від 12.07.2024 року потребує постійного стороннього догляду.

19.12.2024 року позивач знову звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря, в результаті чого йому призначено амбулаторне лікування та рекомендовано обстеження в Миколаївській обласній клінічній лікарні.

Дослідивши ретельно матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази, суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин за станом здоров`я не подав до 20.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 відомість згідно Додатку 1 Положення про військово-транспортний обов`язок.

Проте, вищевказані обставини не були враховані під час винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не взяв до уваги медичні документи, що були подані ОСОБА_1 під час складення протоколу від 06.02.2025 року, що призвело до кваліфікації дій позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та полягає в не поданні ним без поважних причин у визначені законом строки до 20.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформації про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці під час дії особливого періоду та потягло за собою накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи викладене, керуючись принципом верховенства права, розглянувши матеріали позовної заяви в межах позовних вимог, враховуючи особу позивача ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його стан здоров`я, загострення хвороби в період подачі до ТЦК та СП звіту про наявність транспортних засобів і техніки, потребу в постійному сторонньому догляді, те, що вчинене ним порушення не потягло за собою суттєвих негативних наслідків, поважність причин по яким він пропустив термін для подачі вищевказаної інформації до ТЦК та СП, суд приходить до висновку про малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та можливість звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 251, 268, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, ст.ст. 72-74, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Максименко Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн. скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 20.06.2025 року.

Суддя Н.В. Чернякова