Справа № 291/1475/24
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/1475/24
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гомонюк Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ружині Житомирської області в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 року № 322 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що він мав обов`язок 14.10.2024 року на 11:00 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але він цього не зробив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Однак, 14.10.2024 року він не мав можливості з`явитися за викликом за вказаною повісткою, оскільки він за станом свого здоров`я був змушений звернутися до лікаря та отримати відповідну медичну допомогу. Так, з 10:00 до 12:00 14.10.2024 року він перебував у стоматологічній клініці « ІНФОРМАЦІЯ_4 », потребував хірургічного втручання лікаря хірурга-стоматолога через болі зуба. Лікарем хірургом-стоматологом ОСОБА_3 було здійснено йому стоматологічну операцію, і, як наслідок, через погане самопочуття та продовження післяопераційного болю, він був вимушений після завершення прийому лікарем поїхати до себе додому та відпочити. Зазначив, що він ще певний період часу після проведення йому хірургічного втручання погано себе почував, відчував біль у роті, не міг ані нормально харчуватися, ані розмовляти, і 17.10.2024 він знову був вимушений звернутися до лікаря-стоматолога за медичною допомогою, а в подальшому близько тижня перебував у себе вдома, нікуди не виходив і не міг пересуватися на велику відстань через зубний біль.

14 листопада 2024 йому зателефонували працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) та запросили на отримання відповідної спірної постанови, яка винесена 08.11.2024. Саме 14.11.2024 він отримав відповідну копію спірної постанови.

Вважає, що вказана постанова № 322 від 08.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами свого висновку про порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та як наслідок - наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Оскільки, як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення.

Зазначає, що облікові дані він оновив вчасно, про що свідчать відповідні скріншоти із мобільного застосунку Резерв +.

Крім того, зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, зазначив, що повістку він отримав в ній було написало, що він повинен був з`явитись 14.10.2024 у другий відділ РТЦК і СП. Він не з`явився бо пішов до лікаря так як необхідно було видалити зуб. Після цієї операції йому потрібно було перебувати в спокої і не на холоді. Підтверджуючі документи в РТЦК він не надав. Про те що він перебував у лікаря він повідомив вже після винесення постанови. Він не міг повідомити РТЦК про причину неявки. 28.11.2024 його призвали, він вже повідомив тоді про причину неявки 14.10.2025 року. 14.11.2024 року і він отримав копію постанови.

Протокол було складено в його присутності і йому було повідомлено про час та дату розгляду справи. 31.10.2024 йому була виписана повістка на проходження ВЛК. Потім він отримав документи на до обстеження. На розгляд справи він не міг попасти бо проходив обстеження у ВЛК. На той час у нього не було довідки так як лікар ОСОБА_4 був у відпустці. На даний час є військовослужбовцем ЗСУ.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні 22.01.2025 заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що ОСОБА_1 була сформована повістка листом через УкрПошту. Їм надійшло повідомлення 10.10.2024, що ОСОБА_6 особисто отримав повістку. Тому ними було направлено працівникам поліції привід на ОСОБА_1 . На момент складання протоколу Цехмейструка було повідомлено про дату розгляду справи. До моменту винесення постанови клопотань не було, у вказаний час та дату було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. ІНФОРМАЦІЯ_2 не було повідомлено по поважність причини неявки. Про причину неявки їм стало відомо уже з позовної заяви. Після того як було складено постанову. Пізніше ОСОБА_1 було призвано на службу до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протокол було складено за присутності позивача, і він був повідомлений про час та дату розгляду протоколу.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження докази, заслухавши пояснення сторін, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що 08 листопада 2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , постановив «визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП». На ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн. За змістом постанови, ОСОБА_1 звинувачено у тому, що він не з`явився 14.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом повісткою № 282801, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності.

Частиною третьою ст.210-1 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Норма має бланкетний характер.

Абзацом вісім ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено вимогу для громадян під час мобілізації: У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Позивач вказує, що він отримав повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки даних, однак 14.10.2024 року він не мав можливості з`явитися за викликом за вказаною повісткою у зв`язку із станом свого здоров`я.

Судом встановлено, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації 04.10.2024 року здійснено оповіщення громадянина ОСОБА_1 про виклик шляхом вручення йому повістки, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено 14.10.2024 року. (а.с. 22 зворот).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, позивач був зобов`язаний прибути за цим викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте у визначений час він не з`явився, про наявність поважних причин неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомляв, чого не заперечував в судовому засіданні.

Тому, на думку суду, своїми діями та в подальшому й бездіяльністю ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

До того ж слід зазначити, що медична довідка про те, що позивач перебував на прийомі у лікаря стоматолога 14.10.2024 року, не може слугувати доказом неможливості через це повідомити ІНФОРМАЦІЯ_5 про причину неможливості з`явитись.

Більш того, в особистих письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих ним при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, надання яких позивач в судовому засіданні не заперечував, позивач не вказував, що має медичну довідку на підтвердження своєї хвороби та неможливості через це з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 2-3 справи про адміністративне правопорушення № 322).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач подав належні та допустимі письмові докази, що у своїй сукупності є достатніми для підтвердження, того що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23 лютого 2022 року № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Судом встановлено, що уповноваженою особою при винесені постанови не дотримано положень ст. 280КУпАП та не з`ясовано чи є обставини, які пом`якшують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, не з`ясовано чи є інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Відповідно до ч. 2ст. 34 КУпАП законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

З урахуванням встановлених судом обставин, відповідно до яких позивач 28.11.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Збройні сили України та на даний час перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнає, що вчинив адміністративне правопорушення, порушення вчинив вперше, не умисно, тому суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах є пом`якшуючі обставини, які не були відомі стороні відповідача і таким не було надано оцінку при винесенні оскаржуваної постанови.

Судом враховується, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до ч. 3ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених судом обставин, висновки уповноваженої особи, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Разом із тим, при вирішенні питання про застосування до особи міри відповідальності (адміністративного стягнення), уповноважена особа не взяла до уваги вищеперераховані обставини, які пом`якшували відповідальність, не враховано, що діяння не заподіяло тяжких наслідків, не враховано форму вини, не враховано відсутність обтяжуючих обставин. При цьому, очевидно, що у даному конкретному випадку достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу можливе усне зауваження, що попередить вчинення особою таких діянь в майбутньому.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його вік, рід занять та майновий стан, відсутність заподіяння шкоди, відсутність шкідливих суспільних наслідків, суд дійшов висновку про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та змінити застосований захід стягнення в межах, передбачених КУпАП, яким передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП із застосуванням до особи передбаченого КУпАП заходу впливу у виді усного зауваження.

Керуючись ст. ст.19,77,159-163,241-247,286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову № 322 від 08 листопада 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП змінити у частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 гривень, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя О. В. Митюк.