Справа № 160/18654/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18654/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року

у адміністративній справі № 160/18654/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, а саме: визнано незаконними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо повторного розгляду матеріалів справи про документування ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року на підставі її звернення до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з питання оформлення посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, за результатами якого складено висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, затверджений заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Жаріковою І.М. від 28.03.2024 року; а також визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсним деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на ім`я Вартуш Іріцян; та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області і Державну міграційну службу України внести до Єдиного державного демографічного реєстру відомості (дані) про скасування наказу Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш ІРІЦЯН, і поновити попередні дані.

Крім Того, на користь ОСОБА_1 зазначеним рішенням суду першої інстанції стягнуто судовий збір з Державної міграційної служби України за рахунок бюджетних асигнувань у сумі 605,60 грн., а з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань у сумі 605,60 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачами по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та без надання оцінки всім аргументам учасників справи, а також неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційні скарги відповідачів мотивовані тим, що на час отримання позивачем посвідки на постійне проживання, механізм видачі посвідки на постійне проживання (далі - посвідка) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну (далі - іммігранти), ведення обліку посвідок і забезпечення зберігання їх бланків визначався Порядком оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983, підпунктом 1 пункту 5 якого (Порядку №1983) визначено, що для оформлення посвідки особам, зазначеним у пункті 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» подаються такі документи: особами, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України «Про імміграцію» та мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні, - оригінал і копія паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку чи посвідка на постійне проживання.

При цьому, відповідачі звертають увагу суду на те, що станом на час прийняття ДМС наказу від 10.04.2024 р. № 94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання», чинним є Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, відповідно до пункту 1 якого посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посилаючись на положення пункту 3 та підпункт 1 пункту 33 вказаного Порядку відповідачі акцентують увагу на документах, якими підтверджується факт прибуття в Україну дітей іноземців та осіб без громадянства разом з батьками, а посилаючись на підпункт 8 пункту 72 та на пункт 73 Порядку вказують, що посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства, і у разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу/територіального підрозділу ДМС, керівник структурного підрозділу апарату ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС, керівником структурного підрозділу апарату ДМС, а на підставі висновку посвідки, видані з порушенням вимог законодавства, визнаються недійсними за наказом ДМС.

Повідомлення про визнання наказом ДМС посвідки недійсною видається територіальним органом ДМС, визначеним у наказі ДМС, іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його отримання від ДМС.

Вказуючи, що перевірку матеріалів справи № 77764 від 05.05.2009 року, на підставі яких ОСОБА_1 вона отримала посвідку на постійне проживання була проведена в березні 2024 року у зв`язку з її зверненням до ГУ ДМС у Дніпропетровській області за отриманням усної консультації з питання оформлення посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, внаслідок чого було встановлено, що саме за зверненням особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ВГІРФО Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою про оформлення їй посвідки на постійне проживання та 12.05.2009 ГУ МВС України в Дніпропетровській області документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , безстроковим терміном дії. Згідно висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 12.05.2009 року щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні, ОСОБА_1 прибула в Україну в 1994 році з Грузії разом з батьками та зареєструвалася, що згідно з вимогами Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року, вважається такою, що має дозвіл на імміграцію в Україну та має підстави для отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Разом з тим, до матеріалів особової справи ОСОБА_1 долучена лише довідка про встановлення особи заявника без встановлення належності до громадянства будь-якої країни, видана 02.04.2009 року ВГІРФО Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 1994 року, копія свідоцтва про народження та копія посвідки на постійне проживання в Україні її матері - ОСОБА_2 . Копія реєстраційної картки, але копія паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року в особовій справі відсутні. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 в 1994 році була неповнолітньою для всебічного розгляду матеріалів справи та підтвердження законності документування її посвідкою на постійне проживання було проведено також перевірку матеріалів особової справи її матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Грузії, яка документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , безстроковим терміном дії, і згідно висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.03.2009 року про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_2 прибула в Україну у 1994 році з Грузії по паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року та зареєструвалася, але до матеріалів особової справи долучена лише копія паспорта громадянина російської федерації та рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області щодо встановлення постійного проживання ОСОБА_2 на території України з 1994 року.

За наведених обставин та виходячи з того, що правовими актами України не визначено випадків, за яких при вирішенні питань щодо видачі посвідки на постійне проживання компетентному органу замість оригіналу паспорта зразка СРСР мають надаватися будь-які інші документи, і розширене тлумачення умов, за яких можлива видача посвідки на постійне проживання в Україні, законодавством не передбачено, на переконання відповідачів особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримувала дозвіл на імміграцію в Україну і підстав для його отримання відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про імміграцію» не мала та не вважається такою, що має дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», що свідчить про правомірність складеного головним спеціалістом відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області висновку про розгляд матеріалів справи щодо оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в Україні особі без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого надіслання до ДМС України для підготовки проекту наказу про визнання посвідок недійсними, та обґрунтованості на підставі висновку ГУ ДМС у Дніпропетровській області, затвердженого заступником начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 28.03.2024 стосовно особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання недійсною та такою, що підлягають вилученню та знищенню, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.05.2009 та серії НОМЕР_1 від 21.10.2013.

За наведених вище обставин, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки, а також акцентуюючи увагу на тому, що зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Державну міграційну службу України внести до Єдиного державного демографічного реєстру відомості (дані) про скасування наказу Державної міграційної служби України від 10.04,2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_3 , призведе до порушення норм чинного законодавства України, втручання у дискреційні повноваження територіальних органів/підрозділів ДМС України з огляду на те, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин - відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі інше рішення про відмову у задоволені вимог позивача у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставини та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійша висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 1994 році разом з батьками переїхала на постійне проживання в Україну, і з 1995 позивачка проживає в селі Горького Дніпровського району Дніпропетровської області, а факт постійного проживання ОСОБА_1 встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2008 у справі №20-93/08, яке набрало чинності 15.12.2008.

Як з`ясовано за матеріалами справи, посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 із зазначенням статусу «особа без громадянства» позивачу була видана 12.05.2009, а у зв`язку з досягненням 25-річного віку ОСОБА_1 посвідка на постійне проживання була замінена на посвідку серії НОМЕР_1 від 21.10.2023, видану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Проте, листом від 12.04.2024 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що на підставі наказу Державної міграційної служби України від 10.04.2024 №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» її посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2023, видану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню, саме у звязку з чим 25.04.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про підстави проведення та результати службової перевірки стосовно перегляду рішення про оформлення посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС у Дніпропетровській області на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог п. 73 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання , вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. №321.

У відповідь на адвокатський запит, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області листом від 29.04.2024 №1201.3.4-6053/12.3-24 повідомив, що беручи до уваги той факт, що до адвокатського запиту не долучена згода на обробку персональних даних громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відсутні законні підстави для надання запитуваної інформації.

На повторне звернення представника позивача до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області 02.05.2024 з адвокатським запитом про надання інформації, з одночасним наданням згода на обробку його персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» з метою отримання інформації, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області листом №1201.3.4-6703/12.3-24 від 10.05.2024 знову ж таки посилаючись на положення ч.6 ст.6, частин 1, 2 ст.14 , ч.1 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних» повідомив про відсутність законних підстав для надання зазначених в адвокатському запиті копій документів, оскільки в них міститься інформація про третіх осіб.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 04.06.2024 до Державної міграційної служби України, в якому просилося: надати копію висновку ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 28.03.2024 за результатами службової перевірки щодо рішення про оформлення посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 р, видану ГУ ДМС у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; надати копію наказу Державної міграційної служби України №94 від 10.04.2024 (витягу з наказу) про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державна міграційна служба України листом №8.1-5545/2-24 від 07.06.2024 повідомила, що надати копію наказу ДМС від 10.04.2024 №94 не вбачається за можливе з огляду на вимоги Закону України «Про захист персональних даних», оскільки до нього внесені персональні дані інших іноземців та осіб без громадянства. У зв`язку з вказаним надано витяг з наказу ДМС від 10.04.2024 №94, пункт 2 якого стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У той же час, за результатом дослідження судом встановлено витягу з наказу Державної міграційної служби України №94 від 10.04.2024 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» встановлено, що відповідно до підп.25 п.10 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, підп.8 п.72, абзаців третього, четвертого пункту 73, пункту 75 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321, з метою забезпечення належного виконання покладених на ДМС завдань, наказано на підставі висновку ГУ ДМС у Дніпропетровській області, затвердженого заступником начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області Жаріковою І.М. від 28.03.2024, стосовно особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що додається, визнати недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.05.2009 та серії НОМЕР_1 від 21.10.2013.

Також встановленим у даному спірному випадку є той факт, що під час розгляду матеріалів справи щодо оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в Україні особі без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціалістом відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ ГУ ДМС у Дніпропетровській області було з`ясовано, що особа без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на імміграцію в Україну не отримувала, підстав для його отримання відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про імміграцію» не мала та не вважається такою, що має дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», і відповідно, рішення ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12.05.2009 про оформлення посвідки на постійне проживання в Україні особі без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано таким, що прийнято безпідставно та з порушенням вимог законодавства, а саме щодо документування посвідкою на постійне проживання в Україні без надання дозволу на імміграцію в Україну, що є порушенням статті 11 Закону України «Про імміграцію», у звязку з чим видана на його підставі посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.05.2009 підлягає визнанню недійсною відповідно до вимог пункту 73 Порядку оформлення наказом голови ДМС України. Згідно підпункту 8 пункту 72 Порядку оформлення, посвідка, оформлена з порушенням вимог законодавства, вилучається, визнається недійсною та знищується.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ч.2 ст.19 Конституції України; ст.1, ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; ст.1, ст.6 Закону України «Про імміграцію» №2491-ІІІ від 7 червня 2001 року в редакції, що діяла у спірний період (далі - Закон №2491-ІІІ); п.2.1 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 № 681 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2013 р. за № 1335/2386; пунктами 1-3, пункту 42, пункту 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018 (далі -Порядок №321).

На підстав аналізу наведених норм та з урахуванням затвердженого постановою КМУ №153 від 07.05.2014 року (в редакції постанови КМУ №93 від 08.02.2021 року) Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним, знищення посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, у п.16 якого працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС під час приймання документів від особи без громадянства чи її законного представника перевіряє повноту поданих особою документів, зазначених у пунктах 23 і 25 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідчення, звіряє відомості про особу без громадянства, зазначені в посвідці на постійне проживання або посвідці на тимчасове проживання, з даними, що містяться в заяві-анкеті, а у разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови, за бажанням особи без громадянства відмова надається у письмовій формі, і особа без громадянства має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їй відмовлено в прийнятті документів судом першої інстанції правильно наголошено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області без належних на те законних підстав та в порушення вищезазначених правових норм здійснив незаконні дії щодо проведення перевірки і складання Висновку про розгляд матеріалів справи щодо оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в Україні особі без громадянства ОСОБА_1 , затвердженого заступником начальника ГУ ДМС України у Дніпропетровській області Іриною ЖАРІКОВОЮ 28.03.2024 року, який став підставою для прийняття відповідно незаконного Наказу Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш ІРІЦЯН..

Обговорюючи питання протиправності наказу Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш ІРІЦЯН, суд першої інстанції виходив з того, що 15.12.2008 року набуло чинності рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2008 року по справі №20-93/08, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 на території України з 1994 року, що в свою чергу свідчить про преюдиціальне значення встановленого судовим рішенням юридичного факту постійного проживання Вартуш ОСОБА_5 на території України з 1994 року, який мають враховувати усі державні органи, в тому числі і відповідачі у цій справі.

Також судом першої інстанції узято до уваги, що на час оформлення та видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 12.05.2009 року (копія наявна в матеріалах справи) уповноваженим державним органом було здійснено відповідну перевірку законності перебування позивача на території України та, відповідно, не було встановлено підстав відмови в оформленні посвідки на постійне проживання в Україні, а у зв`язку із досягненням 25-річного віку посвідка на постійне проживання була замінена на посвідку серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш ІРІЦЯН.

Наведені вище обставини в свою чергу свідчать, що рішення про скасування вказаної посвідки прийнято Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за наявності тих самих обставин, що слугували підставою для оформлення позивачу посвідки на постійне проживання в Україні та її заміну, без встановлення будь-яких винних дій з боку позивача.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що за правовою позицією Верховного Суду в постановах від 18.04.2018 у справі №820/2262/17, від 30.01.2020 року у справі №2340/2851/18, від 09.07.2020 року у справі №823/407/18 навіть якщо посвідку на постійне проживання в Україні позивачу оформлено через помилку або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на особу (позивача у справі) є неприпустимим.

Оскільки у данному випадку відповідачі за наявності тих самих обставин, що слугували підставою для видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні, без встановлення будь- яких винних дій з боку позивача, вчинили дії та прийняли рішення про скасування такої посвідки, а під час надання позивачу посвідки на постійне проживання в Україні на підставі пункту 4 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» проводилась перевірка підстав залишення на постійне проживання в Україні сім`ї позивача, і підстав для відмови не було виявлено, а позивачу було видано посвідку на постійне проживання в Україні суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що органи міграційної служби не ставлячи під сумнів правомірність дій працівників уповноваженого територіального органу ДМС, якими було видано посвідку, майже через 11 років приймають рішення про вилучення і знищення такого документу.

Керуючись положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року, ст.8 Конвенції та з огляду на практику Європейського Суду, наведену у рішеннях по справі Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року, по справі «Рисовський проти України» від 20.01.2012, а також практики Верховного Суду, висловлену у постановах від 27 березня 2019 року по справі № 820/1863/17, від 17 квітня 2019 року по справі № 820/6675/16, від 03 квітня 2019 року по справі № 815/2473/17, від 20 березня 2019 року по справі № 820/391/17, від 16 січня 2019 року по справі № 815/1010/16 суд першої інстанції з огляду на встановлені у справі обставини та досліджені докази дійшов цілком обґрунтованого та законного висновку про те, що оскаржуваний у цій справі позивачкою наказ Державної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсним деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_3 , був прийнятий не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про імміграцію» та Порядком № 153, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Як встановлено колегією суддів, обговорюючи спосіб відновлення порушених прав позивачки, виходячи з положень п.721 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 321 та того, що на сьогодні в базі даних Єдиного державного демографічного реєстру згідно із наказом Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання», який оскаржується, міститься інформація про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш Іріцян - суд першої інстанції зважаючи на вищевикладені висновки суду про необхідність скасування наказу Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_3 - визнав належним способом захисту прав позивача покладання на ГУ ДМС України у Дніпропетровській області обов`язку внести до Єдиного державного демографічного реєстру дані про скасування наказу Держаної міграційної служби України від 10.04.2024 року №94 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 21.10.2013 року, видану ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на ім`я Вартуш Іріцян, на підставі судового рішення, яке набуло чинності відповідно до вимог КАС України, а також зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області і Держану міграційну службу України поновити попередні дані позивача.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, на переконання колегії суддів суд першої інстанції правильно виходив з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього, і відповідно, у спірному випадку обрав найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки

Підсумовуючи вищенаведені обставини, які повністю спростовують доводи відповідача в апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції оцінки дій відповідача по справі, яким в свою чергу не доведено правомірність оскаржуваного у цій справі рішення, а тому колегія суддів визнає, що законе та обґрунтоване рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін, у задоволені апеляційної скарги відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун