Справа № 826/953/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Чернігів Справа № 826/953/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкової вимоги,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у м.Києві відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі відповідач), про скасування вимоги від 19.05.2015 №214-23.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що спірна податкова вимога прийнята відповідачем без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому просить її скасувати.

26.01.2016 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі.

21.09.2016 ухвалою суду провадження у справі зупинено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 826/8811/13-а скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.06.201 р. справу №826/8811/13-а прийнято до свого провадження суддею Погрібніченком І.М. та призначено справу до судового розгляду.

Судовим рішенням від 16.09.2019 по справі №826/1871/13-а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби від 30.04.2013 № скасовано. Вказане рішенні суду набрало законної сили 29.11.2019.

10.04.2025 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження судді Соломко І.І., провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.06.2025 ухвалою суду замінено відповідача на правонаступника з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Відповідачами відзиви на позов не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

19.05.2015 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві сформована вимога № 214-23 про сплату боргу податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями -2847,25 грн. станом на 18.05.2015, у тому числі: земельний податок з фізичних осіб (основний платіж) 2842,74 грн, штрафні санкції - 4,51 грн.

Не погоджуючись зі спірною вимогою, позивач оскаржила її в адміністративному порядку, за результатами розгляду якої ДФС України 30.12.2015 прийнято рішення, яким у задоволенні скарги позивачу відмовлено, спірна вимога від 19.05.2015 № 214-23 залишена без змін. У свою чергу у вказаному рішенні ДФС України посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 826/8811/13-а.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступні обставини.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013р. у справі № 826/8811/13-а скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.05.2016 р., зазначено, що під час нового розгляду судам необхідно встановити, хто є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; чи перебуває у користуванні позивача спірна земельна ділянка та побудовані на ній споруди і на підставі встановлених фактів зробити вмотивований висновок.

Під час нового розгляду справи № 826/8811/13-а, судом встановлено, в матеріалах справи міститься постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2013 р. по справі №826/1871/13-а (набрала законної сили 04.07.2013 р.), якою встановлено, що заява ОСОБА_2 про те, що остання не заперечує проти відведення земельної ділянки у власність під забудову із лишків земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , а також проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , розроблений КП «Київський центр земельного кадастру та приватизації землі», не є набуттям права власності або права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні Закону України «Про плату за землю» та ЗК України, а також не може бути підставою для нарахування земельного податку в розумінні Закону України «Про плату за землю» та ПК України.

Отже, рішенням суду від 16.09.2019 по справі №826/1871/13-а встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 не є набуттям права власності або права користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Крилова, 5-а, в розумінні Закону України «Про плату за землю» та Земельного кодексу України, а також не може бути підставою для нарахування земельного податку в розумінні Закону України «Про плату за землю» та Податкового кодексу України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби від 30.04.2013 № прийнято з порушенням вимог законодавства, а отже підлягає скасуванню.

Судове рішенні у справі № 826/8811/13-а набрало законної сили 29.11.2019.

Зі змісту пункту 54.1. статті 54 ПК України вбачається, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас, за приписами пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Статтею 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу, яка повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, за вимогами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України лише узгоджене грошове зобов`язання вважається податковим боргом, на підставі чого у контролюючого органу виникає право формувати податкову вимогу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що право контролюючого органу на формування податкової вимоги залежить від факту узгодження грошових зобов`язань, що, в свою чергу, пов`язано із днем закінчення процедури судового оскарження нарахованих податкових зобов`язань.

Таким чином, враховуючи зміст наведених норм, суд зазначає, що податкові зобов`язання платника податків, визначених у податковому повідомленні-рішенні контролюючим органом є неузгодженими у разі оскарження рішення контролюючого органу в судовому порядку до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 19.05.2015 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві сформована вимога № 214-23 про сплату боргу податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями -2847,25 грн. станом на 18.05.2015, у тому числі: земельний податок з фізичних осіб (основний платіж) 2842,74 грн, штрафні санкції - 4,51 грн.

Підставою для формування вказаної податкової вимоги, став податковий борг, що визначений згідно з податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2013 № .

Позивачем оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби від 30.04.2013 № , яке судовим рішенням від 16.09.2019 по справі №826/1871/13-а скасовано. Вказане рішенні суду набрало законної сили 29.11.2019.

Обставини, встановлені вказаним судовим рішенням, у розумінні частини четвертої статті 78 КАС України, мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Разом з тим, у рішеннях ЄСПЛ від 28.11.1999 р. по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24.07.2003 р. по справі «Ryabykh v. Russia» Суд зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно зі статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, спірна податкова вимога сформована податковим органом всупереч наведеним нормам, оскільки оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 30.04.2013 № свідчить про неузгодженість визначеного податкового боргу.

Частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У справах щодо застосування суб`єктом владних повноважень чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.

Водночас під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, які б могли спростувати доводи позивача, а відтак, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної вимоги та задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.05.2015 №214-23.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,21 грн (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 21 гривень 20 коп), сплачений відповідно до квитанції від 22.01.2016.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 .

Відповідач: Головне управління ДПС у м.Києві відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ,04116 .

Повний текст рішення виготовлено 20 червня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко