Справа № 497/1107/25
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1107/25
Провадження № 2-а/497/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участі секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

представника позивача - Григор`єва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника - адвоката Григор`єва В.В. з вищезазначеним позов, яким просить:

1.Поновити строк для звернення до суду з вказаним позовом.

2.Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2024 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 210 КУпАП України скасувати.

3.Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

4.Судові витрати у розмірі 11 211,20 грн. покласти на Відповідача (а.с.1-10).

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 06.11.2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 було складено протокол №1344 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Суть адміністративного правопорушення заключається в тому, що громадянин ОСОБА_1 в період з 19.05.2024 по 16.07.2024 своєчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення військово - облікового документу, вчасно не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковим даними ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги підпункту 8 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року N21487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

07.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Згідно Закону України від 09 травня 2024 року №3696-ІХ, текст статті 210 КУпАП було доповнено наступним:

Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Позивач звертав увагу суду на відсутність слова «всіх» перед висловом «персональних даних». Таким чином, можна зробити висновок про те, що вона звільняє особу від відповідальності за ст.210, 210-1 КУпАП за будь-які порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання будь- якої частини персональних даних з інших реєстрів.

Також при тлумаченні даної норми просив суд застосувати презумпцію правомірності рішень та дій особи. Тобто, якщо закон дозволяє множинне тлумачення, то завжди приймається тлумачення на користь приватної, а не публічної особи, як передбачено ст.15 Закону України «Про адміністративну процедуру» №2073-ІХ від 17 лютого 2022 року.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно п.8 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, він, позивач був зобов`язаний в семиденний строк з моменту одруження, народження дітей, зміну місця роботи повідомити про це орган, де він перебуває на військовому обліку.

Проте, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п. 1 ч, 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів його сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» інформацію, яку не оновив позивач, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Крім цього, зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані не оновив або не звірив позивач, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних ІНФОРМАЦІЯ_1 не має доступу.

Відповідач мав можливість отримати персональні дані Позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, інформація про дані позивача містяться в органах реєстрації актів громадського стану, які створені та діють на підставі ЗУ «Про органи реєстрації актів громадського стану» від 24 грудня 1993 року; інформація про РНОКПП позивача, місце роботи, податкову адресу, доходи, може бути отримана від Державної податкової служби України; про місце реєстрації - від органів МВС України.

За таких умов, будь-яке застосування штрафу відповідачем щодо позивача на підставі ст.210 КУпАП України є незаконним, оскільки прямо порушує імперативну норму примітки до цієї статті.

Зазначена вище норма Закону містить не вичерпний перелік персональних даних. Тобто, прямо у Законі перелічені як такі, що підлягають уточненню: адреса проживання, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за її наявності). Але ж також зазначено, що мають бути уточнені і інші персональні дані.

Оскільки у даній нормі прямо не передбачені інші персональні дані, вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 про їх уточнення суперечить ст.19 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути зобов`язаний вчинити дії, які прямо не передбачені або суперечать Закону.

Позивач стверджує, що в нього наявна відстрочка від мобілізації на підставі п. 1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що також підтверджує наявність даних в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважає, що в його діях, які кваліфіковані відповідачем за ч.3 ст.210 КУпАП не має складу правопорушення, адже відповідачем не надано жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини його порушення.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, просив задовольнити позовні вимоги.

Щодо строку на звернення до суду звертав увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутністю позивача, як і постанову про притягнення до відповідальності від 07.11.2024 року. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 08.05.2025 року, отримавши її у документах виконавчого провадження НОМЕР_7 від 08.05.2025 року зі застосунку «ДІЯ», до яких була долучена копія відповідної оскаржуваної постанови. Зазначене, об`єктивно вплинуло на можливість звернення до адміністративного суду з даним позовом у встановлений статтею 122 КАС України строк, з метою забезпечення доступу до правосуддя, позивач просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.05.2025 було відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 10:00 годину 25.05.2025 (а.с.30), про що було повідомлено сторін (а.с.31).

В судове засідання 25.05.2025 року сторони не прибули. Представником відповідача подано клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з перебуванням юриста на лікарняному (а.с.32).

Протокольною ухвалою суду від 25.05.2025 року судовий розгляд відкладено на 15:00 годину 18.06.2025 року (а.с.34) та повідомлено сторін по справі (а.с.35).

13.06.2025 року судом отримано через систему «Електронний суд» заяву представника позивача ОСОБА_1 - Григор`єва В.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.36).

Ухвалою суду від 13.06.2025 року дане клопотання представника задоволено, надано можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.39), про що повідомлено сторін по справі (а.с.40).

В судовому засіданні 18.06.2025 року:

-позивач не прибув, причини неявки не повідомив;

-представник позивача підтримав доводи позовної заяви, надав детальні пояснення з підстав викладених в позові, наполягав на скасуванні постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 . Звернув увагу суду, що як протокол так і постанова були винесені у відсутність ОСОБА_1 .. Про постанову №1344 від 07.11.2024 року його довіритель дізнався із застосунку ДІЯ про відкриття виконавчого провадження на підставі цієї постанови, та відразу ж став вживати заходи для оскарження цієї постанови. Вказував на те, що оскаржувана постанова винесена 07.11.2024 року, строк оскарження 10 днів з дня її винесення, тоді як постанова має відмітку про набрання нею законної сили 11.04.2025 року;

-представник відповідача вдруге не прибув в призначене судове засідання, ухвалу суду в частині зобов`язання надати матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вдруге не виконав. Відзиву на спростування доводів позивача суду не подавав.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, тому суд на підставі ч.1 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Так, в розпорядженні суду наявна лише постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №1344 від 07.11.2024 року згідно якої слідує, що:

« …. відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1344 від 06.11.2024 року, складеного старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 , громадянин ОСОБА_1 в період з 19.05.2024 по 16.07.2024 своєчасно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення військово-облікового документу, вчасно не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги підпункту 8 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи, що притягується, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період, доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 ст.210 КУпАП.

На підставі зазначеного, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000.00 гривень...

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Також наявна відмітка рукописним текстом «Постанова набрала законної сили 11.04.2025 року. Дата пред`явлення постанови 3 місяці з дати винесення» (а.с.12-13).

Згідно супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.05.2025 року за №1277/1189 до Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надіслано до примусового виконання постанову по справі про адміністративне правопорушення №1344 від 07.11.2024 року відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка набрала законної сили 11.04.2025 року та добровільно не виконана (а.с.23).

Постановою старшого державного виконавця Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_7 на підставі постанови №1344 виданого 07.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000.00 гривень (а.с.14).

Позивач отримав в застосунку «ДІЯ» інформацію про відкрите виконавче провадження (а.с.15-16).

Згідно даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Міністерства оборони України «Резерв +», витяг сформований 26.04.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , військовозобов`язаний, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 , дата уточнення даних «29.08.2024 року), паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 15.06.2004 року виданий Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області; закордонний паспорт НОМЕР_3 від 14.09.2016 року, дійсний до 14.09.2026 року, орган видачі 5114; відстрочка від мобілізації до 08.05.2025 року (п.1 ч.3 ст.23) (здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури) (а.с.17-21).

Відповідачем на ухвалу суду про відкриття провадження від 15.05.2025 (а.с.30) не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не надано відзиву на позовну заяву.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Частиною 11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військово зобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до вимог п.п.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військово зобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Стаття 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» містить в собі 34 пункти щодо відомостей про персональні дані призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 Положення №154 визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Абзацем 11 пункту 9 Положення №154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянув начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_3 і він же наклав адміністративне стягнення відносно позивача.

Однак, враховуючи норми вищезазначеного чинного законодавства, у постанові №1344 від 07.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме облікові дані військовозобов`язаного відповідно до п.23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 не було оновлено і які можливо чи не можливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами.

В той час, коли позивач стверджує, що уточнив свої дані, що підтверджується сформованим витягом 26.04.2025 року об 11:04 із застосунку «Резерв+» (а.с.17). Відповідно до відкритої інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України, застосунок Резерв+ надає можливість оперативного оновлення даних та доступу до інформації у реєстрі Оберіг.

При цьому, відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Вказаний кабінет реалізовано у форматі застосунку Резерв+.

При цьому примітка ст. 210 КУпАП містить застереження, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку на думку відповідача при складанні адміністративного протоколу та при притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо не оновлення своїх облікових даних позивачем, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно із ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, що позбавляє суд можливості встановити в його діях склад правопорушення.

Також суду не надано доказів, що уповноваженими особами перевірено функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку та не являється порушником військового обліку. Інформація про його місце реєстрації та проживання наявна в інформаційній базі даних, номер телефону, тощо

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності №1344 від 07.11.2024 року за ч.3 ст.210КУпАП підлягає скасуванню.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, встановлені обставини у сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова. Однак постанова є предметом оскарження між сторонами та не може розглядатись як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки відповідачем не надано жодного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та взагалі не надано заперечень щодо позову.

Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо стягнення судових витрат:

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень та суму сплаченого судового збору, на підтвердження яких позивачем були надані відповідні документи (а.с.24-26), суд зазначає таке.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з не співмірністю.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 гривень (а.с.11), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк для звернення до суду з вказаним позовом.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1344 від 07.11.2024 року ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за частиною третьою статті 210 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210 ч.3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 понесені судові витрати:

-1211.20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) зі сплати судового збору за подання позову;

-10 000.00 гривень (десять тисяч гривень) витрати на правову допомогу.

Всього: 11 211.20 гривень (одинадцять тисяч двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повний текст судового рішення складено і проголошено о 08:30 годині 20.06.2025 року.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1

Представник позивача Григор`єв Віктор Вікторович: вул. Висоцького, 10, м. Одеса, 65086, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 , тел. НОМЕР_6

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській області: АДРЕСА_4 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_9

Суддя С.В.Кодінцева