Справа № 400/7214/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

19 червня 2025 року

м. Київ

справа № 400/7214/24

адміністративне провадження № К/990/17043/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Стеценка С.Г., перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року

у справі №400/7214/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення в довідці від 04 серпня 2023 року №9/1/6462 станом на 01 січня 2023 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії щодо зменшення розміру надбавки за особливості проходження служби до 1% та премії до 10%;

- зобов`язати відповідача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі №400/1797/23 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - Постанова №704) із обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення у розмірах визначених шляхом множення процентної ставки дійсної станом на 01 січня 2023 року, зазначених у рішенні Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з на розмір основних видів грошового забезпечення, розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, у наступних розмірах: посадовий оклад - 13310,00 грн, оклад за військовим званням - полковник - 2250,00 грн, відсоткова надбавка за вислугу poків, 50% - 7780,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 100% - 23340,00 грн, надбавка за кваліфікацію 7% - 931,70 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 1996,50 грн, премія - 290% - 38599,00 грн, всього 88207,20 грн, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у складанні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 04 серпня 2023 року №9/1/6462 в частині зазначення у них надбавки за особливості проходження служби в розмірі 1% та премії - 10%.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати й надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року із зазначенням: посадовий оклад - 13310,00 грн, оклад за військовим званням - полковник - 2250,00 грн, відсоткова надбавка за вислугу poків, 50% - 7780,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 65%, надбавка за кваліфікацію 7% - 931,70 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 1996,50 грн, премія - 140%, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії позивача;

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову та ухвалив у цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року із зазначенням: посадовий оклад - 13310,00 грн, оклад за військовим званням полковник - 2250,00 грн, відсоткова надбавка за вислугу років, 50% - 7780,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 100% - 23340,00 грн, надбавка за кваліфікацію 7% - 931,70 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 1996,50 грн, премія 290% - 38599,00 грн, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії позивача.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року залишено без змін.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ІНФОРМАЦІЯ_1 14 квітня 2025 року звернувся з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 року касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені в заяві про поновлення строку підстави визнані судом неповажними; статті 330 КАС України, у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку та документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку суд касаційної інстанції виходив з того, що скаржник ставив питання про поновлення цього строку, при цьому не зазначав жодних поважних підстав його пропуску та жодних доказів не надав.

Копія ухвали надійшла в особистий кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 06 травня 2025 року о 19:59.

В межах строку для усунення недоліків касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Суду з клопотанням про відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

При розгляді та вирішенні клопотання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати Суд враховує наступне.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) встановлено умови за яких суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого на певний строк: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Скаржник у своєму клопотанні просить Суд врахувати, що майновий стан відповідача, як розпорядника коштів другого рівня, не дає можливості своєчасно, у встановлений Судом строк, сплатити судовий збір. ІНФОРМАЦІЯ_1 вимушений кожного разу звертатись до Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою щодо фінансування витрат з оплати судового збору або безпосереднього здійснення оплати судового збору за розгляд поданої касаційної скарги.

Виходячи з наявної практики вирішення вищезазначеного питання, процедура виділення коштів та фактичне здійснення оплати судового збору займає велику кількість часу, та фактично не може бути здійснена у стислі строки.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 додатково був направлений лист помічнику командувача Сухопутних військ Збройних Сил України - начальнику фінансово-економічного управління, щодо дофінансування і виділення коштів. Дані кошти планувалось використати на сплату судового збору за подачу апеляційних та касаційних скарг.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 вжив всіх необхідних заходів для своєчасної оплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №400/7214/24.

На підтвердження зазначених у клопотанні доводів відповідач надає лист директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 2024 року щодо фінансування видатків для виконання судових рішень по КЕКВ 200 «Інші поточні видатки».

Інших обґрунтованих доводів відповідач не наводить, належних та допустимих доказів не надає.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості клопотання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати колегія суддів виходить із наступного.

Відповідач у клопотанні не наводить жодних, у розумінні положень статті 8 Закону №3674-VI, доводів з якими він пов`язує необхідність відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зазначила, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, з наведених ним підстав, задоволенню не підлягає, оскільки незадовільне матеріальне забезпечення суб`єкта владних повноважень, не є належною правовою підставою для цього в розумінні положень частини першої статті 8 Закону №3674-VІ.

При прийнятті таких висновків Суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Водночас у заяві про поновлення строку ІНФОРМАЦІЯ_1 пов`язує пропуск строку на касаційне оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №400/7214/24 з об`єктивною неможливістю своєчасно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у зв`язку з неналежним бюджетним фінансуванням.

Однак колегія суддів вважає, що наведені відповідачем у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави не можуть бути визнані Судом поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року заява №11681/85).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Недостатність суми грошових коштів, необхідної для сплати судового збору, може бути причиною, що ускладнює здійснення сплати судового збору за подання касаційної скарги, проте не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому недостатність на рахунку податкового органу грошових коштів, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення касаційної скарги.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року пункт 53 рішення у справі «Креуз проти Польщі» заява №28249/95 «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 є державним органом, який утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Проте, на підтвердження доводів викладених у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ним послідовних і регулярних дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, з обґрунтуванням необхідності забезпечення касаційного оскарження судових рішень у справі №400/7214/24 та потребою у відповідному фінансуванні.

Враховуючи зазначене, Суд не вбачає підстав для визнання, викладених відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Колегія суддів вважає, що в контексті обставин цієї справи заявник не продемонстрував достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки скаржнику було надано достатньо часу для надання документа про сплату судового збору та звернення з обґрунтованою заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо застосування положень пункту 4 частини першої статті 333 КАС України висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 01 серпня 2024 року у справі №320/56/22, від 16 вересня 2024 року у справі №120/3165/23.

Керуючись статтями 248, 251, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за подання касаційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №400/7214/24.

2. Визнати наведені ІНФОРМАЦІЯ_1 підстави пропуску строку неповажними на відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №400/7214/24.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі №400/7214/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

4. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.Г. Стеценко