Справа № 460/11311/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/11311/24 пров. № А/857/24724/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяви суддів Глушка І.В., Довгої О.І., Запотічного І.І. про самовідвід у справі №460/11311/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа №460/11311/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маламеда Вадима Борисовича на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року про повернення позовної заяви. Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року апеляційне провадження у справі №460/11311/24, відкрите за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маламеда Вадима Борисовича на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року про повернення позовної заяви, закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.305 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2025 року у справі №460/11311/24 ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Справу передано на розгляд суду апеляційної інстанції згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2025: головуючий суддя Глушко І.В., судді Довга О.І., Запотічний І.І.

Розглядаючи питання про відвід суддів Глушка І.В., Запотічного І.І. та Довгої О.І. у справі №460/11311/24, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження від 10 березня 2025 року у справі №460/11311/24, суд апеляційної інстанції виходив з наявності передбачених п.2 ч.1 ст.305 КАС України підстав застосування таких процесуальних наслідків. В ухвалі апеляційного суду вказано на те, що представником Присяжного Є.В. на підтвердження своїх повноважень, зокрема щодо оскарження ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №460/11311/24, подано копію ордера серії АА №1488487, який містить посилання на договір без зазначення повних його реквізитів, а саме не зазначено його номера. Також матеріали справи містять довіреність від 26.10.2021, однак на дату подання апеляційної скарги (07.01.2025) термін дії довіреності минув (чинна до 26.10.2024). Суд апеляційної інстанції виснував, що згадані ордер та довіреність не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у суді.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що термін дії ордера в рамках договору визначається умовами конкретного договору та законодавством. Зазвичай ордер на надання правової допомоги діє до моменту завершення виконання адвокатом визначених у ньому повноважень, тобто до завершення конкретної справи або надання обумовленої допомоги. Наведене також підтверджується встановленими вимогами до ордера, який повинен містити такий обов`язковий реквізит як посилання договір, на підставі якого здійснюється правова допомога (п.12 Положення про ордер про надання правничої допомоги, затверджений рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41).

Таким чином, судом апеляційної інстанції ухвалою від 10 березня 2025 року висловлено свої міркування щодо можливості апеляційного перегляду судового рішення у справі за наведених обставин.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.7 ст.56 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.11.2006 у справі Білуха проти України зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, серед Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23), які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, зазначено об`єктивність судді, яка є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів встановлено, що на застосування принципу об`єктивності, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема в тому випадку, коли у сторони могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина перша статті 39 КАС України).

Згідно з п.4 ч.1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді

Згідно вимог частин першої-третьої статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10 лютого 2021 року у справі №9901/224/20, головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі Білуха проти України (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Разом з тим, підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Питання про існування фактичного упередження не має значення, адже правосуддя не лише має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене.

Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Так, задля забезпечення умов, за яких у скаржника не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, перевіривши матеріали справи і доводи заяв про самовідвід судді Глушка І.В., Довгої О.І., Запотічного І.І., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про їх задоволення.

Частиною другою статті 41 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, справу слід передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяви суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду Глушка І.В. , Довгої О.І., Запотічного І.І. про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду Глушка І.В., Довгу О,І., Запотічного І.І. від розгляду апеляційної скарги адвоката Маламеда Вадима Борисовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №460/11311/24.

Справу №460/11311/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний