Справа № 826/9693/13-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

19 червня 2025 року

м. Київ

справа №826/9693/13-а

адміністративне провадження №К/990/15907/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (колегія у складі суддів Головенка О.Д., Колеснікової І.С., Перепелиці А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року (колегія у складі суддів Мєзєнцева Є.І., Епель О.В., Файдюка В.В.)

у справі №826/9693/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Національного банку України

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ), в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.09.2023) просив:

- встановити факт видання Правлінням Національного банку України актів індивідуальної дії - рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 23.11.2012 №906 «Про зупинення здійснення окремих видів операцій Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», постанов Правління Національного банку України від 20.12.2012 №548 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» до категорії неплатоспроможних» та від 20.03.2013 №97 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» «Банк «Таврика» такими, що не були доведені до вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» у встановленому порядку;

- визнати неправомірним застосування актів індивідуальної дії: рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 23.11.2012 №906 «Про зупинення здійснення окремих видів операцій Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», постанов Правління Національного банку України від 20.12.2012 № 548 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» до категорії неплатоспроможних» та від 20.03.2013 № 97 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» та протиправне обмеження і позбавлення позивача в позасудовий спосіб права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю - власними заощадженнями у публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика»;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Національного банку України, що призвели до дискримінації позивача на володіння депозитними заощадженнями та відсотками за ними у Публічному акціонерному товариству «Банк «Таврика», внаслідок видання та застосування індивідуальних актів - рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 23.11.2012 №906 «Про зупинення здійснення окремих видів операцій Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», постанов Правління Національного банку України від 20.12.2012 №548 та від 20.03.2013 №97, визнати їх нечинними;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Національного банку України внаслідок неналежного банківського нагляду за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» та захисту прав його вкладників, що призвели до незаконного списання коштів 27.11.2012 з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» під час роботи комісії Національного банку України в Публічному акціонерному товариству «Банк «Таврика» у розмірі 211837947 гривень 47 копійок за нелегітимним електронним підписом колишнього виконуючого обов`язки голови правління Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» Дробязка А.О., який на дату списання коштів офіційно був звільнений і, крім того, виконував раніше службові обов`язки без погодження з НБУ;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Національного банку України щодо неналежного банківського нагляду за Публічним акціонерним товариством «Банк «Таврика» та захисту прав його вкладників під час роботи комісії Національного банку України в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика», що призвели до виведення ліквідаційних матеріальних застав за кредитними договорами, а саме: іпотеки нерухомого майна (на загальну суму 98559 гривень 90 копійок), майнових прав на грошові кошти (депозити) (на загальну суму 107928 гривень 50 копійок) та незаконної заміни об`єктів іпотеки (на загальну суму 406037 гривень 80 копійок) на твори образотворчого мистецтва;

- відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю Національного банку України, що призвели до обмеження та позбавлення (дискримінації) позивача права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю - власними заощадженнями та відсотками за ними, що були розміщені за договорами банківських страхових вкладів у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика», терміни яких закінчились, у розмірах, що на 09.04.2013 становили 26 487 доларів 75 центів, 36 935 євро 40 євроцентів, 695 894 гривні 18 копійок, що визначено у листі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.04.2013 вих. № 11-02/1496/1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верхового Суду від 24.01.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 та інших скаржників було задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Шостий апеляційний адміністративний суд, встановивши, що суд першої інстанції розглянув по суті позовні вимоги у первісній редакції (тобто без урахування заяви позивача про уточнення позовних вимог), скасував рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалив у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоду, заподіяної незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю Національного банку України, що призвели до обмеження та позбавлення (дискримінації) позивача права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю - власними заощадженнями та відсотками за ними, що були розміщені за договорами банківських страхових вкладів у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Таврика», терміни яких закінчилися, у розмірах, що на 09.04.2013 становили 26487 доларів 75 центів, 36935 євро 40 євроцентів, 695894 гривні 18 копійок, що визначено у листі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.04.2013 вих. №11-02/1496/1, оформлене постановою від 03.02.2025. В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.

15.04.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й приписів процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 05.05.2025 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України та встановив скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків такої скарги (а саме для наведення у ній додаткових обгрунтувань підстав касаційного провадження, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 328, п. 4 ч. 2 ст. 353 КАС України).

30.05.2025 від позивача до Суду надійшла касаційна скарга в уточненій редакції, в якій ним визначені такі вимоги касаційного оскарження: п. 1, 2 і 4 ч. 4 ст. 328, п. 1 і 3 ч. 2 ст.353, п. 2 ч. 3 ст. 353 КАС України, з наведенням своїх обгрунтувань щодо заявлених підстав оскарження судових рішень. Отже, недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху, усунуто скаржником своєчасно.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою (в уточненій редакції) Суд виходить з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Зокрема підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник заявляє:

- п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 353 зазначеного Кодексу (а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Вказану підставу скаржник мотивує таким: суд першої інстанції: необгрунтовано відхилив клопотання позивача про виклик свідків (подані 11.08.2023 і 27.10.2023); суд першої інстанції безпідставно залишив без задоволення заяву позивача, подану 29.02.2024, з питання постановлення ухвали щодо витребування від відповідача певних пояснень і документів; суд першої інстанції залишив поза увагою факт неподання відповідачем витребуваних згідно з клопотанням позивача від 07.06.2024 пояснень і документів; суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження та переглянув рішення суду першої інстанції, не вирішивши при цьому заявлені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заяви та клопотання, а крім того апеляційний суд ухвалив необгрунтовану ухвалу від 03.02.2025, якою відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів;

- п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України з урахуванням п. 4 ч. 2 ст. 353 цього Кодексу (а саме суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів). У взаємозв`язку із цим стверджує, що суд першої інстанції встановив обставини щодо наявності критичної ситуації з керівництвом ПАТ «Банк «Таврика», існування загрози значного відтоку залучених коштів та загрози невиконання зобов`язань перед кредиторами та вкладниками на підставі недостовірної інформації, що міститься в розпорядженні Національного банку України від 22.11.2012 № 599-р;

- п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України з урахуванням п. 2 ч. 3 ст. 353 цього Кодексу, а саме в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою. В обгрунтування цього скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм ст. 40 КАС України з причини залишення його заяви від 11.07.2024 про відвід судді Головенка О.Д. без розгляду, а також відхилення іншої такої заяви від 22.08.2024. Вважає, що ці заяви про відвід мали розглядатись по суті, невідкладно та колегією суддів та/або суддею, який не входив до складу суду у справі № 826/9693/13-а, а не одноосібно суддею, якому безпосередньо й були заявлені такі відводи. Водночас суд апеляційної інстанції не надав правову оцінку дотриманню судом першої інстанції процесуальних норм при залишенні без розгляду та відхиленні заяв позивача про відвід судді.

Такі аргументи скаржника потребують перевірки в частині дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Разом з тим, проаналізувавши покликання позивача на п. 1 і 2 ч. 4 ст. 328 КАС України та у взаємозв`язку із цим на п. 1 ч. 2 ст. 353 цього ж Кодексу як на підстави для касаційного оскарження судових рішень, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга в останній редакції так само не містить належних обгрунтувань в розумінні зазначених пунктів ч. 4 ст. 328 КАС України.

А тому Суд не вбачає за підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2025 за п. 1 і 2 ч. 4 ст. 328 КАС України (з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 353 зазначеного Кодексу).

Скарга подана у строк, встановлений у ст. 329 КАС України, відповідає вимогам ст. 330 КАС України, а тому підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження немає.

Керуючись ст.ст. 328 - 335, 338, 359 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року.

2.Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №826/9693/13-а.

3.Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

4.Установити десятиденний строк з моменту отримання відповідачем цієї ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко