Справа № 760/2493/25
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/2493/25
Провадження №2-а/760/998/2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

у січні 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва, звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивував тим, що 17.01.2025 за допомогою поштового зв`язку ним отримано копію постанови від імені ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №913 від 02.12.2024, вих. № 13079, по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до цієї постанови на нього накладено штраф у сумі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00 копійок. Вважає дану постанову протиправною і такою, що підлягає скасування, з огляду на таке. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку). Окрім того, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 (з наступними змінами) оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Згідно частини 1 статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. При цьому, приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» регламентовано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення №154 від 23.02.2022)). Відповідно до п. 8 Положення № 154 від 23.02.2022 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян. Частиною 3 ст. 210 - 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених у особливий період. Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ним було вчасно уточнено свої облікові дані 16.07.2024, про що свідчать відповідні відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів, порушень правил військового обліку не допускав. На військовому обліку він перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про що також свідчать відповідні відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів. Жодні повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на його адресу не надходили, зокрема, для уточнення облікових даних, проходження медичного огляду військово-лікарською комісією тощо. Перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , він повідомив військовим службовим особам, що не відмовляється від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією та просить направити його для його проходження за місцем мешкання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем проживання, про що подав відповідну письмову заяву. Про ці обставини ним було зазначено зауваження у складеному службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколі № 542 від 27.11.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, військові службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 примушували його проходити медичний огляд військово-лікарською комісією саме у ІНФОРМАЦІЯ_6 , всупереч тому, що він перебуває на військову огляді в ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання і правила військового обліку не порушував. Ураховуючи, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють свою діяльність на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, а він перебуваює на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважає, що військові службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не мали передбачених законом повноважень направляти його на медичний огляд військово-лікарською комісією саме в ІНФОРМАЦІЯ_6 та перевищили надані їм службові повноваження, примушуючи до проходження ВЛК і накладаючи адміністративне стягнення на нього. Таким чином, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП. З врахуванням наведеного просив скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №913 від 02.12.2024, вих. № 13079, по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП щодо ОСОБА_3 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30 січня 2025 року справу передано в провадження судді Соло`мянського районного суду м. Києва Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 04 лютого 2025 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду, відрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Інших процесуальний рішень не приймалось.

06 березня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. 27.11.2024 року під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.12.2016 року, картотека: картотека вільних залишків, підкартотека: підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додається). Згідно п. 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, не має відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не перебуває на спеціалізованому обліку (бронь), підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 27.11.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Позивачу було запропоновано отримати направлення №230 від 27.11.2024 року, яке зареєстровано в журналі реєстрації направлень на ВЛК. Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_1 від отримання направлення та проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився. 27.11.2024 позивач подав дві заяви начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 : -перша заява наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , прошу направити мене в ІНФОРМАЦІЯ_8 , в місті Києві для проходження ВЛК. Особова справа та необхідні медичні документи зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_9 , вдома та медичних закладах. Для збору документів та явки в ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Києві прошу надати 4 (чотири) доби». -друга заява наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , прошу надати мені 4 (чотири) доби для збору медичних документів. Від проходження ВЛК не відмовляюсь. Направлення на ВЛК не отримав. Збір документів необхідний для правильного висновку ВЛК». 27.11.2024 позивач поставив підпис, що до нього доведено під особистий підпис вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 27.11.2024 офіцером ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було складено протокол №542 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 27.11.2024 о 10 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 позивач відмовився отримувати направлення на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації №230 від 27.11.2024 та відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії. В поясненнях в протоколі позивач власноруч вказав: «Я, ОСОБА_1 . Не відмовляюсь від отримання направлення на ВЛК. Мені ОСОБА_1 не було видане направлення на ВЛК. Я не відмовлявсь від проходження ВЛК. В заявах начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 я прошу надати мені направлення на проходження ВЛК за місцем проживання та отримати висновок в ІНФОРМАЦІЯ_9 , там де зберігається моя особова справа та медичні документи. Також потребую чотири доби для збору медичних документів для коректного проходження ВЛК». Позивач отримав другий примірник протоколу №542 від 27.11.2024 під особистий підпис. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 02.12.2024 о 12:00 год. без участі особи, яка притягалася до відповідальності, оскільки ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, хоча був належно повідомлений про місце та час розгляду справи. Клопотань щодо відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавав. 02.12.2024 ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 було винесено постанову № 913 за справою про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що ОСОБА_1 27.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився від отримання направлення на проходження військоволікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби №230 від 27.11.2024 та відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби. Таким чином, ОСОБА_1 в порушення ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період та накладено штраф у сумі 17000, 00 гривень. Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України від 24.02.2022№ 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення). Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військовоспортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби. Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів. Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Відповідно до п.3.1 розділу ІІ Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис. Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024р., в редакції на час скоєння адміністративного правопорушення (надалі - Порядок №560) передбачено, що військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Обов`язок проходити медичний огляд визначено абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно. За змістом пункту 1 додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Аналізуючи вищенаведені норми, слід прийти до висновку, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству. Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність. Така правова позиція викладена в справах № 161/16845/24 Восьмого апеляційного адміністративного суду, № 587/4142/24 Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу. Щодо посилання позивача на відсутність компетенції відповідача направляти позивача на медичний огляд не за місцем перебування на військовому обліку. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від ід 23 лютого 2022 р. № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки»(далі-Положення) завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративнотериторіальної одиниці, забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. Положеннями абзацу одинадцятого пункту 9 Положення № 154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи оповіщення та призову громадян: на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Згідно з абзацом восьмим пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів. Таким чином ІНФОРМАЦІЯ_10 мав право призвати на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі направляти для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби позивача в незалежності від місця перебування на військовому обліку. Щодо відмови від проходження ВЛК з посиланням на відсутність медичних документів. Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації. З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного. Необхідність надання військовозобов`язаним додаткових документів про стан його здоров`я має вирішуватись фахівцями ВЛК та не може бути підставою для відмови від проходження медичного огляду. У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку Відповідно п.п. 72,73. Порядку №560 у разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_11 . Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_11 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військоволікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку. Таким чином в разі незгоди з висновком ВЛК позивач має право оскаржити ці рішення встановленим порядком. Відповідно до п.2.8.6. Положення строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів. Позивач написав власноруч відмову від проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , мотивуючи тим, в тому числі, що в нього відсутні медичні документи. У позові обґрунтовує відмову від проходження ВЛК, бажанням пройти ВЛК за місцем перебуванні на військовому обліку та відсутністю у нього з собою медичних документів. Проте, з часу винесення протоколу (27.11.2024) до дати складання оскаржуваної постанови (02.12.2024) позивач мав змогу принести всі необхідні медичні документи та встановленим порядком пройти або розпочати проходити ВЛК. Станом на 17.01.2025 року позивач військово - лікарську комісію не пройшов про що свідчить, доданий до позовної заяви, витяг з додатку «Резерв+» сформований 17.01.2025, 20:04, - прочерки в графах: «Постанова ВЛК», «дата ВЛК».. Таким чином висновки позивача щодо законності відмови від проходження ВЛК на підставі відсутності особистих медичних документів помилкове. ІНФОРМАЦІЯ_12 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Позивач своїм правом на надання заперечень на відзив не скористався.

В судові засідання, призначені на 17.04.2025 року, 29.05.2025 року, 23.06.2025 року позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив здійснити розгляд без виклику сторін.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 28 травня 2025 року надав суду заяву у якій просив розгляд справи здійснити за відсутності представника відповідача.

Будь - яких клопотань від учасників справи до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою учасників в судове засідання суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з постанови №913 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 - 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 року, 10 год. 30 хв. 27.11.2024 року ОСОБА_1 будучи військовозобов`язним знаходячись в ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився від отримання направлення на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації №230 від 27.11.2024 року та відмовився проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . 27.11.2024 року ОСОБА_1 подав заяву щодо направлення на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_8 , за місцем проживання (а.с. 15 - 17).

Також, у оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 65 Конституції України та абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належно повідомленим про необхідність проходження медичного огляду військово - лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації згідно виданого направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 №230 від 27.11.2024 року, в особливий період, відмовився від отримання направлення на військово - лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби та направлення №230 від 27.11.2024 року. … Враховуючи що громадянин ОСОБА_1 скоїв порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП, постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Як вказано у тексті самої постанови, справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи не вбачається можливим встановити чи повідомлявся позивач належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказана постанова отримана позивачем засобами поштового зв`язку 17.01.2025 року, що підтверджується копією конверту та роздруківки трекінгу поштового відправлення, доданих до матеріалів справи (а.с. 18 - 20).

Також, судом досліджено Протокол №542 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27.11.2024 року (а.с. 21 - 23, 53 - 56).

У розділі «Пояснення і зауваження» вказаного протоколу зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 не відмовляється від отримання направлення на ВЛК, йому його не було видано; він не відмовляється від проходження ВЛК.

З Акту від 27.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовився (а.с. 67).

Як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Відповідно до роздруківки «Резерв +», ОСОБА_1 є військовозобовязаним, номер в реєстрі Оберіг 0, ВОС 340004, ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с. 29).

Згідно до Тимчасового посвідчення офіцеру запасу №87 від 29.12.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , взятий на військовий облік осіб офіцерського запасу в ІНФОРМАЦІЯ_14 . Військове звання - молодший лейтенант (а.с. 61 - 62).

Судом також досліджено направлення №230 від 27.11.2024 року (а.с. 57), картку обстеження та медичного огляду №230 від 27.11.2024 року (а.с. 58 - 59), направлення аналізи (бланк) (а.с. 60), заяви ОСОБА_1 від 27.11.2024 року (а.с. 64 - 65), ознайомлення ОСОБА_1 з положеннями норм КУпАП та КК України (а.с. 66), журнал видачі направлень на військово - лікарську комісію офіцерському складу запасу (а.с. 69 - 71).

Інших доказів надано суду не було.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що постановою №913 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 - 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 року, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Частиною 3 статті 210 - 3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

При цьому, вказана норма є бланкетною.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності внаслідок того, що він в порушення вимог ст. 65 Конституції України та абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належно повідомленим про необхідність проходження медичного огляду військово - лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації згідно виданого направлення керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 №230 від 27.11.2024 року, в особливий період, відмовився від отримання направлення на військово - лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби та направлення №230 від 27.11.2024 року.

Згідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово- лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово- лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до пункту 3 Порядку призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

За приписами пункту 6 Порядку призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема: оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки...; проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку).

Відповідно до пункту 27 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

Згідно з пунктом 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 70 Порядку визначено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

За змістом пункту 74 Порядку резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

З наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560. Крім того, при врученні направлення особі під підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, що також не надано суду відповідачем та підтверджує доводи апеляційної скарги в частині ненадання позивачу направлення.

Як встановлено матеріалами справи, відповідної процедури у повному обсязі та її етапності відповідачем не дотримано.

Суд зважає на те, що будь - яких належних та допустимих доказів відмови позивача від отримання направлення на військово - лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби та / або відповідного направлення, надано до матеріалів справи не було.

Навпаки, додані до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 , свідчать про те, що позивач не відмовляється від походження ВЛК.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноваженою особою не було розглянуто заяву та письмові пояснення військовозобов`язаного.

Таким чином, будь - яких доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, надано суду не було.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, на виконання Ухвали суду у строки встановлені судом відзив на позовну заяву не надав. Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №М95В-ВХВС-0ТКР-Е58Н від 27.01.2025 року (а.с. 14).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 зазначено, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2 - 5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028 гривень.

Отже, сума судового збору за подання позовної заяви у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення складає 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок (3028,00 гривень х 0,2 = 605,60 гривень).

Таким чином, позивачу підлягають поверненню з державного бюджету України сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Також, з огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у сумі 605,60 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 139, 227, 244, 246, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову №913 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 - 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 грн., винесену тимчасово виконуючим обов`язки Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 ,- скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений за подання позову відповідно до платіжної інструкції №М95В-ВХВС-0ТКР-Е58Н від 27.01.2025 року

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Тесленко