Справа № 380/3215/25
Суддя: Оприск З. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 380/3215/25
Провадження № 2-а/444/51/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (с. Мшана, Городоцький район, Львівська область) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (

АДРЕСА_1 ) про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує на наступне. 05 лютого 2025 року він отримав лист з ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому містилась постанова в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09 грудня 2024 року №21058 про накладення на позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення приписів ч.3 ст.210-1 КУпАП. Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, підставою для іі винесення стало на думку Відповідача, неприбуття Позивача на виклик за повісткою №1132038 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та відмова Позивача від проходження медичного огляду. Зазначив, що вважає оскаржувану постанову протиправною. 02 грудня 2024 року під час слідування на роботу він був зупинений працівниками поліції, котрі оглянувши його документи повідомили про те, що він знаходиться в розшуку з подання місцевого ІНФОРМАЦІЯ_2 та запропонували прибути у місцевий ТЦК. Повідомлений працівниками поліції факт здивував та занепокоїв його, оскільки він своєчасно оновив свої військово-облікові дані і жодного виклику з центру комплектування та соціальної підтримки не отримував. 02 грудня 2024 року позивач прибув у ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_2 та зі слів працівника центру комплектування довідався про те, що йому надсилалась повістка з вимогою прибути в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.11.2024. При цьому, жодних підтверджуючих документів про те, що така повістка позивачу вручалась чи про те, що він відмовився від її отримання, як і жодних інших доказів того, що він був оповіщений про необхідність прибути в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.11.2024., йому пред`явлено не було. Вказав, що жодної повістки про виклик 25.11.2024. до територіального центру комплектування та соціальної підтримки він не отримував, від отримання такої не відмовлявся і про існування такої йому нічого не відомо. Зазначив, що 02 грудня 2024 року, день коли він прибув в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнає і сам відповідач, був сьомим календарним днем починаючи з 25.11.2024., а отже строку прибуття до ТЦК позивач не порушив навіть не будучи оповіщеним про необхідність такого прибуття. Вказав, що нормами ст.17 Закону «Про оборону» визначені загальні права та обов`язки громадян України у сфері оборони. Перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_5 02.12.2024. позивач заявив працівникам центру комплектації про те, що є членом релігійної організації, статут котрої зареєстрований Львівською державною адміністрацією ще в 1995 році та віровчення якої забороняє брати зброю до рук та навчатись воювати. З огляду на це та враховуючи приписи ст.35 Конституції він завив про готовність проходити в інтересах держави альтернативну (невійськову) службу. На вказані обставини Відповідач належної уваги не звернув та до відома не взяв, а відтак, дійшов передчасного висновку про порушення позивачем вимог Закону «Про оборону», а отже протиправно притягнув його до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 02.12.2024. під час його перебування в РТЦК та СП працівник центру комплектування усно запропонував йому пройти військово-лікарську комісію. Однак позивач, не будучи оповіщеним завчасно про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, не підготувався до медичного огляду, не мав із собою медичної карти амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, був не спроможним виконати вимоги для проходження ВЛК. Вказав, що 08.12.2024. він надіслав Відповідачу за його місцезнаходженням заяву з проханням відкласти призначений на 09.12.2024. розгляд протоколу про адміністративне правопорушення №279/56/24 від 02.12.2024. з метою створення йому умов для залучення захисника. Однак його заява не була взята до відома Відповідачем. Просив постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 09.12.2024. № 21058 визнати протиправною та скасувати.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі. Вказав, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ). 02.12.2024 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 по АДРЕСА_3 , де встановлено, що громадянин ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений засобами поштового зв`язку не прибув на виклик за повісткою №1132038 від 12.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи вищенаведене 02.12.2024 головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП за те, що він являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені аб.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку встановленні законодавством, а також відповідно до пункту 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - громадяни України під час мобілізації зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП для уточнення їх облікових даних та визначення їх призначення на особливий період. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги абз.3 ч. 10 ст.1 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі протоколу від 02.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) підполковником ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000, грн., за порушення вимог ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також ОСОБА_1 ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, ознайомлено із правами та обов`язками, а також повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. На розгляд справи громадянин ОСОБА_1 не з`явився, постанова № 21058 від 09.12.2024 скерована поштовим відправленням. Клопотань та заяв від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, проведений з дотриманням норм чинного законодавства, так як протокол про адміністративне правопорушення складався 02.12.2024 року в присутності позивача, права та обов`язки визначені статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП роз`яснено ОСОБА_1 , копію постанови за справою про адміністративне правопорушення скеровано поштовим відправленням, жодна процедура порушена не була Центром. Жодних пояснень про причини не прибуття по повістці чи зауважень при складенні протоколу позивач не надав. Таким чином, відповідачем при здійсненні провадження про адміністративне правопорушення та винесенні постанови №21058 від 09.12.2024 року за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 досліджено всі обставини справи, встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце його проведення, причин неявки не повідомили.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання з допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак на думку суду це не може розумітись таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 02.12.2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 протокол № 279/56/24 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, за те, що він 02.12.2024 року о 11:30 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у АДРЕСА_2 , де встановлено, що ОСОБА_1 , будучи належно повідомленим засобами поштового зв`язку не прибув на виклик за повісткою № 1132038 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 25.11.2024 року, чим порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", ст. 17 Закону України '"Про оборону України", підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", в особливий період, та відмовився від проходження медичного огляду позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив п. 4 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", в особливий період, що підтверджується копією даного протоколу.

В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які надаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноручно зазначено «З даним протоколом ознайомлений, заперечень не маю» та проставлено його підпис.

Судом встановлено, що 09.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 21058 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. Як вбачається із постанови така винесена у зв`язку із тим, що 02.12.2024 року о 11.30 год. громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 що у АДРЕСА_2 , де встановлено, що ОСОБА_1 , будучи належно повідомленим засобами поштового зв`язку не прибув на виклик за повісткою № 1132038 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 25.11.2024 року, чим порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", ст. 17 Закону України '"Про оборону України", підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", в особливий період, та відмовився від проходження медичного огляду позаштатною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив п. 4 Правил військового обліку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", в особливий період, що підтверджується копією даної постанови.

До матеріалів позову позивачем додано його заяву до відповідача про відкладення розгляду справи від 08.12.2024 року та копію поштової квитанції, як доказ скерування цієї заяви відповідачу, однак як вбачається із даної квитанції відправником та одержувачем поштового відправлення зазначено в обох випадках самого позивача ОСОБА_1 .

Вказане спростовує твердження позивача про те, що 08.12.2024. він надіслав відповідачу за його місцезнаходженням заяву з проханням відкласти призначений на 09.12.2024. розгляд протоколу про адміністративне правопорушення №279/56/24 від 02.12.2024. з метою створення йому умов для залучення захисника.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 17 Закону України '"Про оборону України" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Твердження позивача про те, що жодних підтверджуючих документів про те, що повістка позивачу вручалась чи про те, що він відмовився від її отримання, як і жодних інших доказів того, що він був оповіщений про необхідність прибути в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.11.2024., йому пред`явлено не було, спростовується копією протоколу № 279/56/24 про адміністративне правопорушення, в графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які надаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» якого ОСОБА_1 власноручно зазначено «З даним протоколом ознайомлений, заперечень не маю» та проставлено його підпис.

Твердження позивача про те, що «перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_5 02.12.2024. позивач заявив працівникам центру комплектації про те, що є членом релігійної організації, статут котрої зареєстрований Львівською державною адміністрацією ще в 1995 році та віровчення якої забороняє брати зброю до рук та навчатись воювати. З огляду на це та враховуючи приписи ст.35 Конституції він завив про готовність проходити в інтересах держави альтернативну (невійськову) службу» не підтверджується жодними докази.

Твердження позивача про те, що «02 грудня 2024 року, день коли він прибув в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнає і сам відповідач, був сьомим календарним днем починаючи з 25.11.2024., а отже строку прибуття до ТЦК позивач не порушив навіть не будучи оповіщеним про необхідність такого прибуття» спростовується положеннями ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", на які посилається сам позивач та відповідно до яких у зв`язку із неприбуттям 25.11.2024 року до територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивач був зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу (тобто до 29.11.2024 року) повідомити ТЦК та СП про причини своєї неявки з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Однак суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач виконав вказані вимоги щодо повідомлення відповідача про причини свого неприбуття по повістці, що відповідно дало би йому можливість в подальшому прибути до ТЦК та СП у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Таким чином, позивач заперечив проти законності винесеної постанови, однак всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України, не надав суду достатніх належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували неправомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Таким чином оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що вчинена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Мшана, Городоцький район, Львівська область) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Оприск З. Л.