Справа № 120/12428/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 червня 2025 р. Справа № 120/12428/24

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

20.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкових повідомлень-рішень №0-0250-UA0018679 від 22.02.2024 року; №0-0250-UA0018679 від 22.02.2024 року та №0-0250-UA0018679 від 27.02.2024 року.

Ухвалою суду 25.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску такого строку.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

21.10.2024 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки станом на 21.10.2024 року оскаржувані податкові повідомлення - рішення № №0-0250 від 22.02.2024 року на суму 36402,00грн (за 2021 р.), № 0-0250 від 22.02.2024 року на суму - 39435,50 грн. (за 2022 р.), №0-0250 від 27.02.2024 року на суму - 40648,90 грн. (за 2023 р.) вважаються скасованими (відкликаними), у зв`язку з проведенням перерахунку по даному об`єкту оподаткування.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року запропоновано ОСОБА_1 у 7-денний строк з дня отримання ухвали подати до суду письмові пояснення щодо клопотання про закриття провадження у справі.

25.10.2024 року, керуючись ч.1 статті 47 КАС України, представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, оскільки після проведеного перерахунку та скасування (відкликання) оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, контролюючим органом прийнято нові податкові повідомлення-рішення № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року, № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року та № 1-0208-UA0018679 від 18.10.2024 року.

Враховуючи зазначене, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року, № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року та № 1-0208-UA0018679 від 18.10.2024 року.

06.11.2024 року представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив долучити оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову в адміністративній справі № 120/12428/24. Роз`яснено відповідачу про право подавати суду пояснення, доводи та міркування стосовно зміни предмету позову відповідно до ч. 3 ст. 44 КАС України.

25.11.2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення стосовно зміни предмету позову, у яких зазначив, що за інформаційними базами ГУ ДПС у Вінницькій області у власності фізичної особи ОСОБА_1 до 24.11.2023 року в розмірі частки на право власності знаходився об`єкт не житлової нерухомості: нежитлова будівля, загальною площею - 1573,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214), тому при розрахунку податку на нерухоме майно за 2023 рік враховано період перебування об`єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_1 .

Вказує, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості розраховано з врахуванням ставок податку прийнятими Махнівською сільською радою.

Також зазначає, що згідно рішення Махнівської сільської ради № 15-03-07 від 17.06.2020 року ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 01.01.2021 року за кодом 1271-найменування "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" , за кодом 1271.1 "Будівлі для тваринництва", ставка податку за 1 кв. метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для фізичних осіб становить 0,1%. Згідно рішення Махнівської сільської ради №08-10-08 від 02.07.2021р, довідки №220 від 12.07.2022 року ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року за кодом 1271-найменування "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", за кодом 1271.1 "Будівлі для тваринництва", ставка податку за 1 кв. метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для фізичних осіб становить 1%.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

З 21.02.2007 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності є КВЕД 01.11: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 395586375, що сформована 19.09.2024 року, у власності ОСОБА_1 у 2023 році перебував, серед іншого, об`єкт нежитлової нерухомості, А-Корівник 4-х рядний, загальною площею 1573,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 214, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений об`єкт нерухомого майна у власності позивача перебуває з грудня 2017 року.

Також, ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «Акра Д», яке зареєстроване 04.12.2018 року як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності цього суб`єкта господарювання згідно з КВЕД 01.11: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

22.11.2023 року на підставі акту прийому-передачі № 1438 від 15.11.2023 року право власності на вказане вище майно перейшло до ТОВ «Акра Д».

ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення від 22.02.2024 року №0-0250-UA0018679 на суму 36 402,00 грн. за період 2021 року; податкове повідомлення - рішення від 22.02.2024 року №0-0250- UA0018679 на суму 39 435,50 грн. за період 2022 року; податкове повідомлення - рішення від 27.02.2024 року №0- 0250-UA0018679 на суму 40 648,90 грн. за період 2023 року.

Із вказаних податкових повідомлень-рішень, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно є відповідне майно, загальною площею 1573,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та яке належало позивачу на праві приватної власності.

Однак вказані податкові повідомлення - рішення вважаються неактуальними, у зв`язку із здійсненням перерахунку податку по вказаному об`єкту, внаслідок чого, ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято нові податкові повідомлення - рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 10.10.2024 року № 1-0208-UA0018679, згідно якого ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 4720,20 грн. за період 2021 року;

- податкове повідомлення-рішення від 10.10.2024 року №1-0208-UA0018679, згідно якого ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 51135,50 грн. за період 2022 року;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 року № 1-0208-UA0018679 , згідно якого ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 43924,08 грн. за період 2023 року.

На переконання позивача, вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі -ПК України).

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно, відмінне від земельної ділянки.

Положеннями пункту 15.1 статті 15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIІI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі, нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.

Водночас, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що підставою для нарахування та сплати податку на нерухоме майно є право власності на відповідну житлову та/або нежитлову нерухомість. При цьому, об`єктом оподаткування може бути як об`єкт нерухомості в цілому, так і його частка. Якщо особа володіє об`єктом на умовах спільної часткової власності (або спільної сумісної власності об`єкта, поділеного в натурі), то й сплачувати податок буде за належну їй частку, а перебування об`єкта житлової нерухомості у спільній сумісній власності може покладати обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно на одного з таких співвласників виключно за їх домовленістю.

При цьому, суд враховує, що приписами підпункту «ж» пункту 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню.

Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

У той же час, буквальний аналіз пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована з прив`язкою до сільськогосподарського товаровиробника.

Отже, в розумінні вказаних вимог, нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сумарно наступних умов: така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

У межах спірних правовідносин слід встановити чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні чинного законодавства та встановити факт використання ним спірних нежитлових будівель, як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

У свою чергу, згідно з п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу XIV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ XII «Податок на майно»).

До того ж, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 № 2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI (далі також - Закон № 575-VI) у редакції до 04 грудня 2020 року, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Закону № 575-VI, у редакції з 04.12.2020, виробники сільськогосподарської продукції це сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Аналіз вищевкладених норм дає підстави для висновку, що наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування.

Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ст. 5 ПК України.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 140/2700/149, від 26 листопада 2020 року у справі № 560/168/19, від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18.

Так, в силу положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин та їх існування у 2021-2023 році для застосування податкової пільги, передбаченої пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, та звільнення платника податку від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, необхідною була сукупність таких умов:

1) будівля (споруда) належить на праві власності сільськогосподарському товаровиробнику, в тому числі фізичній особі;

2) будівля (споруда) відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

3) будівля (споруда) не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

У свою чергу, Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2020 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271).

Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Відтак, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Як свідчать матеріали справи, що з 21.02.2007 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності є КВЕД 01.11: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), а також з 04.12.2018 року він є засновником та керівником ТОВ «Акра Д», основним видом діяльності цього суб`єкта господарювання є КВЕД 01.11: Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Національний класифікатор видів економічної діяльності України ДК 009:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 11 жовтня 2010 року № 457, до сільськогосподарської діяльності відносить рослинництво і тваринництво.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Відповідно до технічних характеристик, які підтверджуються технічним паспортом технічним паспортом від 29.09.2016 року на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Козятинський район, с-ще Садове, вул. Центральна, 1б., будівля під літерою «А» за своїм функціональним призначенням є Корівником 4-х рядним, загальною площею 1573,4 кв.м.

Отже, належна позивачу будівля за своїми ознаками та функціональним призначенням відноситься до будівлі сільськогосподарського призначення (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується позивачем у господарській діяльності, що не спростовано контролюючим органом під час розгляду даного спору.

Крім того, позивач використовує земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться у його власності, зокрема: земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0509 загальною площею 1.8764 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0495 загальною площею 0.8725 га., земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0497 загальною площею 0.8725га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0211 загальною площею 1.2187 га. та земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0375 загальною площею 1.0141 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0571 загальною площею 1.3419 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0606 загальною площею 0.3382 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0222 загальною площею 1.167 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:008:0246 загальною площею 2 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0530 загальною площею 1.853 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0368 загальною площею 1.4111 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0219 загальною площею 1.1672 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0431 загальною площею 0.8595 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0249 загальною площею 1.4105 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0430 загальною площею 0.8595 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0248 загальною площею 1.5506 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :03:004:0109 загальною площею 3.2769 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0378 загальною площею 1.0142 земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0377 загальною площею 1.014 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0563 загальною площею 2 га; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0562 загальною площею 2 га.; земельну ділянку за кадастровим номером: :06:009:0561 загальною площею 2 га, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями витягів інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Окремо слід врахувати, що для підтвердження використання вказаного нежитлового нерухомого майна у провадженні господарської діяльності, позивачем до позову додано документи, а саме:

- копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік, 2022 рік, 2021 рік, 2020 рік;

- копії звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020-2023 роках ТОВ "Акра Д".

Враховуючи, що основним видом діяльності позивача, як ФОП, так і ТОВ "Акра Д", є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), позивач підпадає під визначення сільськогосподарського товаровиробника, з урахуванням норм статті 1 Закону № 575-VI.

При цьому, контролюючим органом не надано до суду жодних належних та достатніх доказів, які б спростовували наведене, у тому числі документів, які б підтверджували факт передачі відповідного об`єкту нежитлової нерухомості в оренду, лізинг, позичку.

Доводи відповідача про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості розраховано з врахуванням ставок податку прийнятими Махнівською сільською радою, суд не приймає до уваги, оскільки спірним питанням об`єкт оподаткування, а не питання розміру ставки податку.

З урахуванням викладеного, зважаючи, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належне йому на праві власності нежитлове приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу п. п. «ж» п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, суд приходить до висновку, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року, № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року та № 1-0208-UA0018679 від 18.10.2024 року.

Згідно з пунктом 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Також відповідно до пункту 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року, № 1-0208-UA0018679 від 10.10.2024 року та № 1-0208-UA0018679 від 18.10.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович