Справа № 260/5783/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5783/24 пров. № А/857/33118/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Пліша М.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Берегівської міської ради Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року (судді Плеханової З.Б., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Ужгород) у справі №260/5783/24 за позовом Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» до Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» звернулося в суд з позовом до Берегівської міської ради Закарпатської області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року №2915 «Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос», зобов`язати Берегівську міську раду у встановленому законом порядку повторно розглянути заяву Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» від 02.10.2023 року № 280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею - 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174 та надати Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» дозвіл на передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею - 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174, стягнути з Берегівської міської ради на користь Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року задоволено позов частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року №2915 Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос». Зобов`язано Берегівську міську раду у встановленому законом порядку повторно розглянути заяву Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» від 02.10.2023 року № 280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею - 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174 з дотримання вимог ЗУ «Про адміністративну процедуру» та врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог-відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Берегівська міська рада подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі №260/1201/24 Берегівська міська рада діючи в якості адміністративного органу на виконання вимог статей 8, 16 Закону України "Про адміністративну процедуру" збирала документи та інші докази необхідні для вирішення справи з власної ініціативи, а відповідно до положень статті 47 Закону України "Про адміністративну процедуру" під час підготовки справи до розгляду та вирішення адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі та під час з`ясування обставин справи та збирання відомостей було віднайдено у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалу Берегівського районного суду у справі №297/1548/24 з якої стало відомо, що розроблена документація із землеустрою - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за кадастровим номером :01:016:0174 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землевпорядкування. Вказані дані, що вказані у висновку експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за №3061-Е від 26.10.2023 і стали підгрунтям для направлення кримінального провадження стосовно директора ТзОВ «Моя земля» Гапака Сергія Юрійовича обвинуваченого за ч. 1 ст. 366 КК України до суду. Однак, обвинувачений звернувся до суду з клопотанням про закриття даного кримінального провадження стосовно нього у зв`язку зі спливом строку для притягнення до відповідальності за вказаний злочин. Так, ухвалою Берегівського районного суду від 29.04.2024 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 директора ТзОВ «Моя земля» було закрите за закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючих підстав. Закриття кримінального провадження за нереабілітуючих підстав фактично передбачає констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення і відсутність оспорювання фактів встановлених під час досудового розслідування, в тому числі і результатів експертизи. Зважаючи на ту обставину, що експертизою було встановлено невідповідність вимогам земельного законодавства технічної документації з землеустрою, на підставі якої було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці, яка раніше була надана у постійне користування на підставі державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 002129 ГО ВФСТ «Колос», що в свою чергу стало підставою вважати відомості подані ГО ВФСТ «Колос» недостовірними, на засіданні постійної комісії з питань комунальної власності та земельних відносин, до складу якої входять депутати Берегівської міської ради, яке відбулось 31.07.2024, було прийняте рішення про рекомендацію сесії Берегівської міської ради підтримати проект рішення про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос». В подальшому дане питання було включено до переліку питань, які пропонувалися для розгляду на засіданні 40 сесії Берегівської міської ради VIII скликання 02.08.2024. Берегівська міська рада розглядаючи заяву Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» про надання дозволу на викуп земельної ділянки та виконуючи рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 (справа №260/1201/24) діяла в порядку визначеному статтею 46 Закону України "Про адміністративну процедуру". Крім того, Берегівська міська рада звернулась до суду першої інстанції в порядку визначеному статтями 79-80 Кодексу адміністративного судочинства України з клопотаннями про витребування доказів яке було судом проігнороване в порушення норм процесуального права. Відповідно до частини 5 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали з питань забезпечення доказів викладаються окремим документом. Судом не вирішено питання забезпечення доказу та не надано жодної правової оцінки з цього питання в рішенні суду. Своєю бездіяльністю в розгляді зазначеного клопотання суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права чим допустив неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Згідно статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК №002129, виданого 05.05.1997 Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» є постійним землекористувачем земельної ділянки, розміром 8,506 га, розташованої за адресою: вул. Корятовича, буд.1, м. Берегово, Закарпатська область.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №925528від 12.10.2012 у власності Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» перебуває нерухоме майно комплекс, розташований за адресою: вул. Корятовича, буд. 1, м. Берегово, Закарпатська область.

Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» 02.10.2023 подало до Берегівської міської ради Закарпатської області заяву №280/01-5, в якій просило в порядку ст. 128 та п. 6-1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України передати у власність шляхом викупу земельну ділянку, площею 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Корятовича, буд. 1, кадастровий номер :01:016:0174. Також надало згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 20% від експертної грошової оцінки земельної ділянки, долучено, а саме: - копію Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ЗК №002129; - копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348658935 від 30.09.2023; - копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2012 та витягу про державну реєстрацію прав від 15.10.2012; - копію статуту та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана заява була отримана Берегівською міською радою 02 жовтня 2023 року, що підтверджується відтиском печатки органу місцевого самоврядування на наявній в матеріалах справи копії заяви, та підписом уповноваженої особи, однак рішення за результатами її розгляду Берегівська міська рада не прийняла.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 260/1201/24, яке набуло законної сили 23.05.2024, визнано протиправною бездіяльність Берегівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» від 02.10.2023 року №280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174, зобов`язано Берегівську міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву Громадської організації Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство Колос від 02.10.2023 року №280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174.

31 липня 2024 року згідно Протоколу № 96 засідання постійної комісії з питань комунальної власності та земельних відносин Берегівської міської ради (всього членів комісії 8, присутні 6, у Порядку денному -27 питань, запрошені- Сагарда С.В.) №. 20 містить наступне: - Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно- спортивне товариство «КОЛОС». за - 6, проти-0.

02 серпня 2024 року Берегівською міською радою Закарпатської області прийнято рішення №2915 «Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС, вказавши, що розглянувши рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року (справа 260/1201/24) та заяву (клопотання) ГО «ВФСТ «КОЛОС» №280/01-5 від 02.10.2023 року, щодо надання дозволу па викуп земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0174, площею 8.506 га, в зв`язку із виявленням недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено результатом розслідування кримінального провадження №0000369, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та ухвалою Берегівського районного суду від 29.04.2024 року (справа 297/1548/24), керуючись пунктом б частини 5 статті 128 Земельного кодексу України та ст.ст.26, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", вирішено відмовити Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС» у наданні дозволу на викуп земельної ділянки загальною площею 8,506 га, кадастровий номер :01:016:0174, за цільовим призначенням Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код KB ЦІП 07.01) у зв`язку із виявленням недостовірних відомостей у поданих документах.

15 серпня 2024 року на адресу Берегівської міської ради Закарпатської області скеровано адвокатський запит № 14/24, в якому просила: 1. Надати належним чином засвідчену копію рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року № 2915, 2. Надати належним чином засвідчені документи, які стали підставою для прийняття вказаного у п. 1 рішення, в тому числі пояснювальну записку, 3. Повідомити чи розглядався проєкт рішення Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство КОЛОС на засіданнях постійних депутатських комісій Берегівської міської ради. Якщо розглядався, прошу надати належним чином засвідчену копію протоколу засідання таких комісій, 4. Повідомити, в яких саме документах, доданих до заяви Громадської організації Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство КОЛОС про викуп земельної ділянки, містяться недостовірні відомості та в чому полягає така недостовірність.

У відповідь на адвокатський запит Берегівська міська рада листом № 2495/03-17 від 19.08.2024 надала копії оскаржуваного рішення від 02.08.2024 року № 2915, пояснювальної записки до рішення, протоколу засідання постійної комісії з питань комунальної власності та земельних відносин від 31.07.2024 року, ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2024 року, також надано документи, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення, у розпорядженні Берегівської міської ради був знеособлений текст ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2024 року у справі №297/1548/24, роздрукований із ЄДРСР.

В матеріалах даної справи міститься текст ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2024 року у справі №297/1548/24, роздрукований із ЄДРСР, відповідно до якого ухвалено: Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 7. 49 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових Розслідувань за № 0000369 від 26.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити. Кримінальне провадження № 0000369 від 26.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА 4 ІНФОРМАЦІЯ 1 , уродженця м. Прага, Чеської Республіки, мешканця АДРЕСА 2 , громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2024 року у справі №297/1548/24 закрито кримінальне провадження № 0000369 від 26.03.2024 року у зв`язку із закінченням строків давності. За змістом ухвали, текст якої міститься в ЄДРСР, згідно висновку експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3061-Е від 26.10.2023 року за результатами проведення комплексної судової експертизи з питань землеустрою конфігурація, лінійні проміри земельної ділянки, межі якої визначені планом зовнішніх меж землекористування згідно державного акта на право постійного користування землею ІІ-ЗК № 002129 від 05.05.1997 року не відповідає конфігурації та лінійним промірам земельної ділянки відповідно до технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж вищезазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості), а розроблена документація із землеустрою - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за кадастровим номером :01:016:0174 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землевпорядкування.

Згідно депутатського запиту від 24.05.2024 адресованому керівнику Берегівської окружної прокуратури технічна документація позивача щодо відновлення меж земельної ділянки не відповідає вимогам земельного законодавства та просять керівника Берегівської окружної прокуратури звернутися до суду в інтересах Берегівської територіальної громади із позовом щодо виключення відомостей про земельну ділянку та відомостей про паво постійного користування ділянкою позивача з Державного земельного кадастру (незважаючи на те, що такий спір вже вирішувався в межах справи №260/707/23 за позовом міської ради). Надано фотокопію листа секретаря Берегівської міської ради від 24.05.2024 року про направлення вищезазначеного депутатського запиту.

Відповідно до листа керівника Берегівської окружної прокуратури від 04.06.2024 року №07.50-101-773-24/3069 ВИХ-24 до Берегівської міської ради прокурор запитує інформацію про те, чи зверталася та чи буде звертатися міська рада із позовом про визнання незаконною державної реєстрації земельної ділянки позивача.

З копії листа Берегівської окружної прокуратури від 05.06.2024 року №07.50-101-3101 вих24, повідомляється, що у разі невжиття міською радою заходів щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки окружною прокуратурою будуть вживатися самостійні заходи представницького характеру.

Також відповідачем надана копія листа Берегівської міської ради від 07.06.2024 року №1707/03-17 на ім`я керівника Берегівської окружної прокуратури (без доказів надсилання чи вручення), в якому міська рада просить звернутися до суду в інтересах Берегівської територіальної громади із позовом щодо виключення відомостей про земельну ділянку та відомостей про право постійного користування ділянкою позивача з Державного земельного кадастру.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо прийняття рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року №2915 «Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ЗК України) встановлює, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка сформована з присвоєнням кадастрового номера :01:016:0174 та державною реєстрацією права власності відповідача та речового права (право постійного користування) позивача, що сторонами не заперечується.

Частиною 2 статті 83 ЗК України встановлено, що у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до частинами 1-4 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частин 1, 2, 3, 5 статті 128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (ч. 3 ст. 128 ЗК України).

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Відповідно до пункту 6-1 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, а також юридичні особи, яким на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" належало право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, та які відповідно до статті 92 цього Кодексу не можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів", мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Купівля земельних ділянок відповідно до цього пункту здійснюється за ціною, що дорівнює: нормативній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель сільськогосподарського призначення; експертній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель несільськогосподарського призначення.

Згідно із статей 316 - 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 373 Цивільного кодексу України, передбачено зокрема, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що обов`язковими ознаками права власності на землю є володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою відповідно до закону і використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Стаття 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) встановлює, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР до повноважень сільської, селищної, міської ради належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 59 вказаного Закону рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

15.12.2023 набрав чинності Закон України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-ІХ (далі - Закон №2073-ІХ), який регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Частиною 2 статті 1 Закону № 2073-IX визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час: 1) розгляду звернень осіб, що містять пропозиції, рекомендації щодо формування державної політики, вирішення питань місцевого значення, а також щодо врегулювання суспільних відносин; 2) конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції (крім справ про надання дозволів та висновків на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання); 3) державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби; 4) реалізації конституційного права громадян брати участь у всеукраїнському та місцевих референдумах, обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування; 5) оскарження процедур публічних закупівель; 6) нагородження державними нагородами та відзнаками; 7) здійснення помилування; 8) здійснення оцінки впливу на довкілля.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону № 2073-ІХ, адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб); адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта; адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації; адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом.

Частинами 1-3 статті 8 Закону № 2073-ІХ встановлено, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи (частина 1 статті 16 Закону № 2073-ІХ).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону № 2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до статті 47 Закону № 2073-IX під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні; 4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Витребування необхідних документів та відомостей, збирання доказів, проведення слухання у справі та інші процедурні дії під час адміністративного провадження здійснюються відповідно до вимог цього Закону.

У відповідності до статті 49 Закону № 2073-IX адміністративний орган повідомляє адресата та заінтересованих осіб про початок адміністративного провадження невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів після його початку, у порядку, передбаченому цим Законом. У раз якщо адресат та/або заінтересована особа невідомі, адміністративний орган розміщує повідомлення на своєму офіційному веб-сайті або оприлюднює його в інший визначений законодавством спосіб. У повідомленні зазначаються права та обов`язки учасника адміністративного провадження, у тому числі порядок ознайомлення з матеріалами справи, а також способи подання ним своїх пояснень та зауважень у справі та строк, протягом якого особа має право їх подати. Якщо необхідна особиста присутність учасника адміністративного провадження або його представника під час розгляду та вирішення справи (вчинення процедурної дії), у повідомленні наводиться обґрунтування такої необхідності.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності. Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.

Згідно статті 53 Закону № 2073-IX доказами в адміністративному провадженні є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний орган у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставини, що має значення для вирішення справи. Засобами доказування в адміністративному провадженні можуть бути: 1) пояснення учасників адміністративного провадження; 2) документи; 3) дані відповідних національних електронних інформаційних ресурсів; 4) результати обробки (перевірки) даних в автоматичному режимі; 5) речі; 6) пояснення свідків; 7) висновки або пояснення експертів, консультації або роз`яснення спеціалістів. Належними є докази, які містять інформацію про обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган не бере до розгляду докази, які не стосуються обставин справи, належно обґрунтувавши таку відмову. Адміністративний орган не бере до уваги докази, одержані з порушенням закону. Обставини, які згідно із законодавством повинні бути підтверджені певними доказами та/або засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами та/або засобами доказування. Якщо законодавством не визначено докази та/або засоби доказування, якими можуть підтверджуватися обставини справи, адміністративний орган на власний розсуд визначає належність, допустимість, достовірність та достатність зібраних ним чи наданих учасниками адміністративного провадження доказів. Учасник адміністративного провадження має право подати до адміністративного органу клопотання про витребування доказу, що перебуває у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, що належить до сфери його управління. У такому клопотанні зазначається обставина справи, наявність чи відсутність якої може підтвердити цей доказ.

Адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).

Відповідно до статті 72 Закону № 2073-IX мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 260/1201/24, яке набрало законної сили 23.05.2024, визнано протиправною бездіяльність Берегівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» від 02.10.2023 року №280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174, зобов`язано Берегівську міську раду у встановленому законом порядку розглянути заяву Громадської організації Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство Колос від 02.10.2023 року №280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі № 260/1201/24, яке набрало законної сили 23.05.2024, а також подання позивачем 02.10.2023 заяви №280/01-5, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не дотримано вищевказані вимоги адміністративного провадження встановлених Законом № 2073-IX щодо оскаржуваного рішення, засобів доказування, участі позивача у прийнятті рішення, витребовування в позивача додаткових документів та пояснень, а тому судом першої інстанції правильно визнано протиправним та скасовано рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року №2915 Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство КОЛОС, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з частиною 2 статті 2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

У свою чергу, рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Аналізуючи доводи апелянта про кримінальне провадження на яке посилається відповідач у справі №297/1548/24 з якої стало відомо, що розроблена документація із землеустрою - технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за кадастровим номером :01:016:0174 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землевпорядкування, то колегія суддів такі відхиляє в даному адміністративному провадженні, оскільки наявність цього кримінального провадження жодним чином не свідчить про наявність будь-яких протиправних дій з боку позивача, відповідні доводи в апеляційній скарзі відсутні. Вина особи у вчинені кримінального правопорушення встановлюється лише на підставі вироку суду щодо такої особи, який набрав законної сили.

Щодо доводів апелянта на порушення норм процесуального права, зокрема щодо не розгляду клопотання від 15.11.2025, то відповідно до частини 2 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого у даному випадку апеляційним судом не встановлено.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В контексті вимог наведених вище положень суд зазначає, що критеріями обрання способу захисту прав особи є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд (дискреційні повноваження).

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано рішення Берегівської міської ради від 02.08.2024 року №2915 «Про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки Громадській організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» та зобов`язано відповідача у встановленому законом порядку повторно розглянути заяву Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» від 02.10.2023 року № 280/01-5 про передачу у власність шляхом викупу земельну ділянку площею - 8,506 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (07.01), яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вулиця Корятовича, 1, кадастровий номер :01:016:0174 з дотримання вимог ЗУ «Про адміністративну процедуру» та врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 12.05.2025 у справі № 460/5787/24, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Крім цього, у контексті оцінки решти доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Берегівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі №260/5783/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

М.А. Пліш

Повний текст постанови складено 17.06.2025