Справа № 160/12188/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 та відповідача-2, яка полягає у невиплаті мені нарахованих сум пенсії за період з 31.05.2024 по 28.02.2025;
- зобов`язати відповідача-1 сплатити мені за рахунок коштів Пенсійного фонду України нараховані суми пенсії за період з 31.05.2024 по 28.02.2025 в загальній сумі 213251,61 грн;
- зобов`язати відповідача-1 подати до суду звіт про виконання судового рішення, у встановлений судом строк.
В обґрунтування позову вказано, що на даний час в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області існує заборгованість перед позивачем у 213251,61 грн. Позивач звертався до відповідача із заявою щодо виплати належної суми пенсії при цьому відповідачем було відмовлено у такій виплаті, оскільки відсутнє бюджетні асигнування. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої пенсії за період з 31.05.2024 по 28.02.2025 в загальній сумі 213251,61 грн. протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки право позивача на отримання пенсії не може бути поставлено в залежність від формування бюджету. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 26.05.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень на цю мету шляхом перерахуванням коштів боржнику. Доплата позивачу за період 31.05.2024 по 28.02.2025 в розмірі 213251,61 грн буде здійснена при надходженні відповідного фінансування для виплати сум, нарахованих за рішенням суду, в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.
02.06.2025 року позивач надав до суду відповідь на відзив проти позову, в яких вказує на безпідставність заперечень відповідача-1 та просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачу-2 позовна заява з додатками та ухвала суду доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач-2 до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.257,262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З березня 2025 року виплата пенсії проводиться через банківську установу. Дата виплати пенсії встановлена 05 число.
Згідно статті 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" фінансування додаткових витрат на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 2 статті 72 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.
Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов?язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати йому нарахованої пенсії за період з 31.05.2024 по 28.02.2025 в сумі 213251,61 грн протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно із п.п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Порядком ведення обліку рішень суду у Реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, яка набрала чинності 10.11.2018, визначено процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до нього. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Витрати Пенсійного фонду України на виплати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України затверджуються Бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік. Тому, погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюється органами Пенсійного фонду України в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету.
Тобто, з наведених вище приписів законодавства вбачається, що виплата заборгованості по пенсіях здійснюється за рахунок спеціальних бюджетних призначень в порядку черговості, яка складається в залежності від дати надходження рішення до боржника.
Суд, зауважує, що нарахована позивачу сума пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Окрім цього, суд наголошує, що виділення коштів з державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України. У свою чергу, керівник Головного управління не наділений правом змінювати цільове призначення коштів Державного бюджету, що виділяються безпосередньо на виплату пенсій, призначених у відповідності до Закону № 2262 та в межах своїх повноважень особисто не може визначати порядок їх використання.
Вказані вище обставини не можуть свідчити про наявність протиправної дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення суду у справі, оскільки у межах своїх повноважень відповідач вчинив необхідні дії для виконання судового рішення, а невиконання на даний час рішення суду в частині виплати нарахованої пенсії зумовлено обставинами, які не залежать від відповідача чи його посадових осіб.
При цьому, суд зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до Порядку № 1165. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 420/6671/18.
Таким чином, у даному випадку відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу різниці між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача 1 подати до суду звіт про виконання судового рішення, у встановлений судом строк, з огляду на похідний характер такої позовної вимоги.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст. ст.2, 9, 72-74,77,241-246,250,260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук