Справа № 355/412/25
Суддя: Цирулевська М. В.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/412/25
Провадження № 2-а/355/15/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 рокуселище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Цирулевської М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Старенької С.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача-1 ОСОБА_2 у режимі відеоконференції,

представника відповідача-2 Чубинського В. С. - у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

04 березня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу поліції №1 (сел. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області про скасування постанови серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 2-7).

За доводами позовної заяви, інспектор ВП №1 (с. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області Знайдюк Артем Денисович (надалі також Знайдюк А. Д., відповідач-1) виніс оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивачка) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, застосувавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, за те, що 23 лютого 2025 року о 10 годині 13 хвилин в с. Баришівка по вул. Центральна, керуючи транспортним засобом Міцубісі АСХ (номерний знак НОМЕР_1 ), позивачка не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила пункт 8.4 Правил дорожнього руху (ПДР) Порушення вимог заборонних знаків.

Позивачка вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Обґрунтування заявлених позовних вимог, із врахуванням відповіді на відзив та письмових пояснень, поданих позивачкою, зводиться до відсутності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, оскільки:

-відповідачем-1 неповно з`ясовано обставини справи, що мало наслідком невірне формулювання/зазначення діянь, що становлять склад адміністративного правопорушення;

-стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про місцезнаходження заборонного знаку 3.34 на вул Центральній селища Баришівка, зони його дії, а також підтверджують обставину (факт) знаходження транспортного засобу ASX Mitcubishi (д.н. НОМЕР_1 ), що належить позивачці, у зоні дії цього заборонного знаку 3.34. Відтак, позивачка наголошує на відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Окремо позивачка зазначає про порушення, допущені при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та/або винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності: інспектором ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області не названо своє прізвище, посаду, спеціальне звання; не надано документ (службове посвідчення) за вимогою позивачки; не надано роз`яснення щодо прав громадянину, які визначено статтею 268 КУпАП та 289 КУпАП при складанні постанови про адміністративне правопорушення; проігноровано усну заяву позивачки щодо того, що винесення постанови про адміністративне правопорушення проходить в умовах порушення відповідачем-1 чинного законодавства.

Зважаючи на такі доводи, позивачка у судових засіданнях просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, скасувати постанову серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та стягнути на її користь понесені судові витрати.

Відповідач-1,ОСОБА_2 , своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, у судових засіданнях заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що ним було виконані та дотримані вимоги законодавства, позивачка обґрунтовано та законно притягнута до адміністративної відповідальності. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Під час розгляду цієї справи ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 28.04.2025 Відділ поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області замінено належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Київській області (надалі також ГУ НП в Київській області, відповідач-2).

Заперечення відповідача-2, викладені у відзиві на позов, а також у запереченнях на відповідь на відзив, зводяться до такого:

- органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені, в тому числі частинами 1, 2 і 4 статті 126 КУпАП, що означає винесення спірної постанови відповідачем-1, як працівником поліції, в межах своїх повноважень;

- факт порушення позивачкою вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено» Правил дорожнього руху України підтверджується відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського, а також поясненнями самої позивачки;

-постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4131525 від 23 лютого 2025 року, якою на позивачку накладено штраф за вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП, є законною та не підлягає скасуванню, оскільки порушень вимог чинного законодавства при її винесення відповідачем-1 допущено не було.

Зважаючи на такі доводи, представник відповідача-2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 07.03.2025, якою відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання на 17.03.2025, у Відділу поліції № 1 (сел. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області витребувано:

-записи з нагрудних камер поліцейських Германової Л. О. таЗнайдюка А. Д. за 23 лютого 2025 року з 10:00 до 10:30, а також відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів 855935 та 847474, на яких зафіксовано винесення адміністративної постанови серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025;

-копії всіх наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 та за результатами розгляду яких було винесено спірну постанову серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025.

У судовому засіданні 17.03.2025, в яке з`явилася позивачка, оголошено перерву до 07.04.2025, в зв`язку з необхідністю отримання витребуваних доказів.

26.03.2025 позивачкою подано клопотання про долучення доказів до справи, а саме: електронного носія із записами з нагрудних камер поліцейських, отриманих позивачкою від відповідача-2, копію електронного звернення до Баришівської селищної ради стосовно правомірності встановлення заборонного знаку 3.34 на розі вулиці Центральна та вулиці Березанська.

27.03.2025 відповідачем-1 було подано заяву про розгляд справи без його участі.

28.03.2025 до канцелярії суду з Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області надійшли відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 855935 та 847474, на яких зафіксовано винесення адміністративної постанови серії ЕНА №4131525 від 23.02.2025.

У судове засідання 07.04.2025 з`явилася позивачка, відповідачі не з`явилися, інших клопотань та/або заяв подано не було.

Під час судового засідання 07.04.2025 судом досліджено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 855935 та 847474, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів. У розгляді справи за клопотанням позивачки оголошено перерву до 28.04.2025.

11.04.2025 позивачкою подано клопотання про долучення доказів, що стосуються встановлення заборонного знаку 3.34 на розі вулиць Центральна та вулиця Березанська селища Баришівка, отриманих на запит позивачки.

18.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ГУ НП в Київській області, за підписом представника Чубинського Владислава Сергійовича, про заміну неналежних відповідачів Знайдюка А. Д. та ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, на належного ГУНП в Київській області.

23.04.2025 до суду надійшло клопотання від відповідача-1 про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 28.04.2025 позивачка частково заперечила проти заяви про заміну відповідача.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 28.04.2025 заяву представника ГУ НП в Київській області задоволено частково, Відділ поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області замінено належним відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Київській області, залишивши в складі відповідачів інспектора ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області Знайдюка А. Д. Постановлено розгляд справи розпочати спочатку, судове засідання призначено на 12.05.2025.

06.05.2025 позивачкою подано клопотання про долучення доказів до справи, отриманих від Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області.

06.05.2025 через систему «Електронний суд» до суду від відповідача-1 та представника відповідача-2 надійшли клопотання про проведення судових засідань у режимі відеонкоференцій, які були задоволені ухвалами Баришівського районного суду Київської області від 07.05.2025. У подальшому судом були задоволені аналогічні заяви про участь відповідачів у режимі відеоконференції в наступних судових засіданнях.

08.05.2025 представником відповідача-2 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

08.05.2025 позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву.

09.05.2025 представником відповідача-2 подано заперечення на відповідь на відзив.

12.05.2025 позивачка подала заяву про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 12.05.2025, в якому взяли участь у режимі відеоконференції відповідач-1 та представник відповідача-2, розгляд справи відкладено на 06.06.2025.

06.06.2025 позивачкою подано клопотання про витребування доказів щодо правомірності надання матеріалів по справі, які було подано за підписом представника ГУНП в Київській області Владислава Чубинського. Також, подано клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні за участю всіх сторін оголошена перерва до 13.06.2025 для надання доказів самопредставництва уповноваженої особи відповідача-2.

Відповідні докази надані 09.06.2025 представником відповідача-2.

13.06.2025 позивачкою подано додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні 13.06.2025 позивачка доводи позовної заяви,а також доводи, викладені у її заявах по суті та письмових поясненнях, підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач-1 та представник відповідача-2 проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов та процесуальних документах відповідача-2.

Також у судовому засіданні 13.06.2025, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 20.06.2025 о 13:00 год.

ІІІ. Обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 23.02.2025 інспектором Відділу поліції № 1 (с. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Знайдюком Артемом Денисовичем винесена постанова серії ЕНА № 4131525 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (надалі також постанова, постанова про накладення адміністративного стягнення) (а. с. 8).

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.02.2025 о 10:13:31 год, селище Баришівка, вул. Центральна, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI АСХ (номерний знак НОМЕР_1 ), не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4.в. ПДР порушення вимог заборонних знаків.

За означене правопорушення позивачку притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Не погодившись із постановою від 23.02.2025 про накладення адміністративного стягнення, позивачка звернулась з адміністративним позовом до суду.

В матеріалах справи містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 855935 та 847474, наданих на виконання ухвали суду про витребування доказів, на яких зафіксовано винесення адміністративної постанови серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025. Означені відеозаписи досліджено (переглянуто) в судовому засіданні 07.04.2025.

Відповідачі ознайомлені із змістом таких відеозаписів. На запитання суду, поставлені в судових засіданнях 06.06.2025 та 13.06.2025, стосовно додаткового огляду таких відеозаписів за їх участю відповідач-1 та представник відповідача-2 зазначили про відсутність такої необхідності.

Також судом беруться до уваги листи Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (виконавчий комітет) щодо відповіді на звернення гр. ОСОБА_1 від 08.04.2025 №986/03-10.2/08.04.25; лист Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (виконавчий комітет) щодо правомірності встановлення заборонного знаку 3.34 на розі вулиць Центральна та вулиця Березанська селища Баришівка від 27.03.2025 №842/03-10.1/27.03.2025; лист Департаменту патрульної поліції у Київській області «Про розгляд проекту (схеми) ОДР від 27.09.2024 №8773/41/40/02.2024; рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (виконавчий комітет) від 04.10.2024 №302 «Про затвердження проєкту організації дорожнього руху «Схема організації дорожнього руху в с. Баришівка по вул Центральна» та власне означена схема.

Суд зауважує, що згідно із інформацією, викладеною в листі Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (виконавчий комітет) від 30.04.2025 №1189/03-10.1/30.04.25, схема «Організація дорожнього руху в с. Баришівка по вул Центральна», затверджена рішенням Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (виконавчий комітет) від 04.10.2024 №302, станом на дату винесення спірної постанови була чинною.

Суд констатує, що зміст спірних правовідносин у даній справі полягає у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що позивачка не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п. 8.4.в. ПДР порушення вимог заборонних знаків.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства (надалі також КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, що полягає у застосуванні стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями) (надалі також Правила дорожнього руху, ПДР), згідно з пунктом 1.9 яких особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Як зазначено у главі 3 розділу 33 Правил дорожнього руху знак 3.34 «Зупинку заборонено» означає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Водночас, стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаку 3.34 може бути зменшена з табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знаку 3.34 з табличкою 7.2.3. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4., при цьому зона їх дії визначається за протяжністю лінії розмітки.

Таким чином, порушенням вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено» є зупинка або стоянка транспортного засобу у зоні дії цього знаку, яка розпочинається від місця його встановлення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.07.2018 у справі № 712/5675/17.

Порядок, умови та особливості оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, врегульовані однойменною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі також Інструкція).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Така постанова виноситься у разі, зокрема, виявлення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП.

Розділом ІІІ Інструкції врегульовані питання розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 3 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП, зокрема, правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 9, 10 розділу ІІІ Інструкції).

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

V. Висновки суду, оцінка аргументів, наведених учасниками справи.

За результатами судового розгляду встановлено, що оскаржуваною постановою, винесеною відповідачем-1, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, якою передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивачка не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушила пункт 8.4 Правил дорожнього руху.

З урахуванням того, що позивачці інкриміновано порушення пункту 8.4 Правил дорожнього руху щодо того, що вона не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснила зупинку в зоні дії цього знаку, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження зазначених обставин.

Відповідач-1 та представник відповідача-2 як у процесуальних документах, так і в судових засіданнях стверджували, що порушення позивачкою Правил дорожнього руху в повному обсязі підтверджуються відеозаписами з нагрудних персональних камер поліцейських.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, на виконання ухвали суду від 07 березня 2025 року ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області надано диск із відеозаписами з нагрудних боді камер поліцейських №855935 та №847474.

З переглянутих відеозаписів вбачається, що інспектори поліції підходять до транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть на узбіччі дороги,та повідомляють позивачці, що вона порушила вимоги дорожнього знаку 3.34, а також просять пред`явити посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб. Водій надає поліцейському вказані документи.

Крім цього, відеозаписом зафіксовано винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП та доведення до позивачки її змісту. Проте, на переглянутих відеозаписах з нагрудних боді камер поліцейських не зафіксовано розташування дорожнього знаку 3.34 відносно транспортного засобу, який стоїть, що унеможливлює зафіксувати факт порушення позивачкою вимог вказаного знаку.

Таким чином, із наданих відеозаписів з нагрудних боді камер поліцейських встановлено, що транспортний засіб позивача стоїть на узбіччі дороги, проте будь-яких доказів того, що цей транспортний засіб зупинився в зоні дії знаку «3.34», суду відповідачами не надано.

Інші докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Окремо суд зауважує, що рішенням Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 04.10.2024 №302 був затверджений проєкт організації дорожнього руху «Схема організації дорожнього руху в с. Баришівка по вул Центральна», чому передував лист Департаменту патрульної поліції у Київській області «Про розгляд проекту (схеми) ОДР від 27.09.2024 №8773/41/40/02.2024.

За результатами розгляду означеного проєкту затверджена Схема організації дорожнього руху в с. Баришівка по вул Центральна, що наявна в матеріалах справи.

Із означеної Схеми не вбачається розташування заборонного знаку 3.34 на вул. Центральна селища Баришівка.

За інформацією, зазначеною в листі Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області від 30.04.2025 №1189/03-10.1/30.04.25, схема «Організація дорожнього руху в с. Баришівка по вул Центральна», затверджена рішенням від 04.10.2024 №302, станом на дату винесення спірної постанови (23.02.2025) була чинною. Зміни та доповнення до зазначеного рішення станом на означену дату не вносились, документ зберігає свою юридичну силу і не був скасований чи змінений.

Відповідач-1 та представник відповідача-2 не змогли надати пояснення щодо означених обставин та відсутності заборонного знаку 3.34 на вул. Центральна селища Баришівка на схемі «Організація дорожнього руху в с. Баришівка по вул. Центральна», посилаючись лише на фізичну наявність знаку на місці події. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів, при цьому, стороною відповідача не надано.

Зважаючи на вказані обставини, суд виснує, що стороною відповідача не підтверджено допустимими і належними доказами вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки стороною відповідача належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 ПДР України. Власне оскаржувана постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення.

Окремо суд зауважує, що надані позивачкою фотознімки, на яких розташовано знак 3.34, не можуть бути належними доказами у даній справі, оскільки на них не зафіксовано транспортний засіб позивача і не можливо ідентифікувати місце вчинення адміністративного правопорушення, зазначене в оскаржуваній постанові.

При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони відповідача, що позивачка означеними фотознімками визнала фактичне місце розташування/місцезнаходження знаку, оскільки діями позивачки не може доводитись/підтверджуватись правомірність дій відповідача; саме сторона відповідача належними та допустимими доказами має довести правомірність своїх рішень та оскаржуваної постанови.

Окремо суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не було вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Також, безвідносно до означеного, суд зауважує, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського.

У заявах по суті, письмових поясненнях та судових засіданнях позивачка послідовно наполягала на порушенні відповідачем-1 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, недотримання її прав.

Суд констатує, що відповідні доводи позивачки знайшли своє підтвердження як в матеріалах справи, так і в судових засіданнях.

Зокрема, із записів із нагрудних відеокамер поліцейських вбачається, що позивачці не були роз`яснені її права, передбачені, зокрема, ст. 268 КУпАП, хоча позивачка наполегливо наголошувала на цьому.

Крім того, з наданих суду доказів не вбачається, що при розгляді справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, їй була надана можливість надати особисті пояснення, а також здійснити захист своїх інтересів за допомогою фахівця в галузі права або адвоката.

Отже, позивачку було позбавлено прав, передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою.

Також суд констатує недотримання в цілому відповідачем-1 процедури, передбаченої розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а вказує на те, що орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинен вжити заходів для забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення та дотриматись вимог щодо реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

В аспекті обставин даної справи суд наголошує, що у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також Конвенція) притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Із системного аналізу норм КУпАП вбачається, що процесуальні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються уповноваженим на складання протоколу суб`єктом на момент його складання. Якщо протокол про адміністративне правопорушення не складається, відповідний обов`язок має бути виконаний до винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доказів дотримання відповідачем-1 означеного обов`язку, як вже зазначав суд, матеріали справи не містять.

Відтак, суд доходить висновку щодо недотримання відповідачем-1 означених вище вимог законодавства, що мало свій вияв також у порушенні прав позивачки, в тому числі, права на захист, що окремо свідчить про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025.

Доводи позивачки відносно того, що суть інкримінованих їй дій полягали у будь-якому випадку не у зупинці, а у стоянці її транспортного засобу, також знаходять своє підтвердження, але визначального значення, на переконання судді, для висновків суду за результатами розгляду цієї справи не мають.

За цих обставин, зважаючи на все вищевикладене, суд виснує, що в межах цієї справи сторона відповідача не надала доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а суд із наявних у справі матеріалів не встановив обставин, які б свідчили про зворотнє.

Додатково суд зазначає про недотримання відповідачем-1 процедури розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та незабезпечення дотримання прав позивачки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 77 КАС України закріплений обов`язок саме суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач, доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення.

У таких справах суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, та не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього.

З наведеної норми слідує, що під час прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

З огляду на означене суд відзначає, що відповідач не виконав обов`язок доказування, який на нього покладено згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України та відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 у справі № 537/4012/16-а, від 08.11.2018 у справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 у справі № 524/7184/16-а.

За таких обставин суд виснує, що наявність підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та, відповідно, правомірність спірної постанови стороною відповідача не доведена.

Отже, в межах розгляду цієї справи за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП суд встановив необґрунтованість та неправомірність такого рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналізуючи всі доводи позовної заяви, суд також бере до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи усе викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання спірної постанови протиправною та її скасування із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, позов у цій справі підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з цим позовом позивачкою понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 620,60 грн (а.с. 1).

Зважаючи на результат розгляду справи, витрати в розмірі 620,60 грн підлягають стягненню на користь позивача з відповідача-2 за рахунок його бюджетних асигнувань.

Зважаючи на все вищевикладене, керуючись ст. 3, 9, 19, 20, 72-77, 139, 241-247, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасуватипостанову серії ЕНА № 4131525 від 23.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Відділу поліції № 1 (с. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Знайдюком А. Д., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 620,60 грн (шістсот двадцять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене та проголошене 20.06.2025.

Дані відносно позивачки:

ОСОБА_1

РНОКПП: НОМЕР_2

АДРЕСА_1

банківські реквізити: НОМЕР_3 , АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005.

Дані відносно відповідача-1:

ОСОБА_2

Місце роботи: Відділ поліції № 1 (с. Баришівка) Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області

вул. Київський шлях, 41, селище Баришівка, Броварський район, Київська область, 07501.

Дані відносно відповідача-2:

Головне управління Національної поліції в Київській області

Код

вул. Володимирська 15, м. Київ, 01601.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА