Справа № 154/1894/25
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Багдасарової Л.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника - адвоката Омелянюка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Володимирі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції та інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Оніщенко Олени Сергіївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 до Володимирського міського суду Волинської області, як адміністративного суду, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Національної поліції у Волинській області та інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Оніщенко Олени Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА № 4707050 від 11.05.2025 року за ч.1 ст.122 КУпАП.

19.05.2025 ухвалою Володимирського міського суду Волинської області позовну заяву залишено без руху, визначено строк для усунення недоліків.

29.05.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява, а 03 червня 2025 року судом відкрито провадження у справі, визначено строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази та призначено судове засідання.

ОСОБА_1 у позовній заяві просила скасувати постанову серії серія ЕНА № 4707050 від 11.05.2025 року винесену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Оніщенко О.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що інспектор 2 взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенант поліції Оніщенко О.С. 11.05.2025 прийняла оскаржувану постанову, якою позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно з вказаною постановою 11.05.2025 року о 17:15:34 на дорозі Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» 101 км. у с. Піддубці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Citroen DS5, рухалась із швидкістю 80 км/год. при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 30 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC008375, чим порушила п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначає, що з вказаною вище постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не погоджується, вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення. В своє обґрунтування зазначає, що поліцейська не закріпила на стаціонарному штативі прилад для вимірювання швидкості, тримала його в руці, а тому вимірювання швидкості відбулося із грубим порушенням, що не дає підстави визнавати його як належний доказ, тому його результати не слід брати в основу оскаржуваної постанови. Постанову вважає незаконною, просить її скасувати та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

В обґрунтування доводів відзиву зазначено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що під час несення служби інспектором поліції було виявлено факт порушення ПДР, а саме: транспортний засіб Citroen DS5 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , рухався в населеному пункті на автомобільній дорозі Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» 101 км. у с. Піддубці, зі швидкістю 80 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 30 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC008357 (у постанові міститься описка щодо номеру приладу, яка не має суттєвого значення для вирішення справи по суті, оскільки докази правопорушення здобуті саме із застосуванням цього пристрою та представлені відповідачем до суду).

Зазначено, що відповідно до сертифікату відповідності від 09.01.2019 №UA/TR.001 22 054-20, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 TC008375 є придатним до застосування і відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam LTI 20/20 зареєстрований в державному реєстрі та дозволений для використання на території України, а прилад з серійним номером TC008375 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення і може використовуватися в ручному режимі.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, визначених у ньому. Окремо позивачка заявила, що на час розгляду справи відповідачем перераховано їй подвійний розмір штрафу за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, що також не відповідає вимогам закону.

Представник відповідача Кортоус М.М. подала до суду заяву про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 у відсутності представника УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції. Позовні вимоги не визнає, заперечує щодо задоволення позову на підставі тверджень, що містяться у матеріалах відзиву на позовну заяву, що направлений представником відповідача на адресу суду 09.06.2025 засобами поштового зв`язку.

Відповідачка інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Оніщенко Олена Сергіївна до суду не з`явилась, відзиву не подавала, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 11.05.2025 інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Волинській області Оніщенко О.С. винесла постанову серії ЕНА № 4707050 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п.12.4 ПДР України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що о 17:15:34 на дорозі Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» 101 км. у с. Піддубці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Citroen DS5, р.н. НОМЕР_1 , рухалась із швидкістю 80 км/год. при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 30 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC008375, чим порушила п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 12.4. ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32640, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 26.11.2024 та чинного до 26.11.2025, лазерний вимірювач швидкості руху TruCAM LTI 20/20 № TC008357 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Можливість використання пристрою ТruСАМ виробництва Lazer Тесhnology Іnс. також підтверджується сертифікатом відповідності виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 23.12.2020.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м. до 1200м.

З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі LTI 20/20 ІІ TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст. 40 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, твердження позивача, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є хибним, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4707050 від 11.05.2025.

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП (фото, - відеофайли, фототаблиці), які також проаналізовані судом, містяться в матеріалах справи та без сумніву доводять вину позивача у вчинені цього правопорушення. Наявність доказів вчинення правопорушення зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 № TC008357 беззаперечно свідчать про описку інспектора поліції у номері такого засобу зазначеному в оскаржуваній постанові, що жодним чином не впливає на суть правопорушення та не є підставою для скасування постанови.

Оскільки порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», які передбачають, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які об лаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), не розповсюджуються на спірні відносини.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Суд прийшов до висновку, що позивачку обґрунтовано визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та правомірно накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, а доводи позивача, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Щодо доводів позивачки про нарахування їй штрафу відповідачем у подвійному розмірі, то з приводу цього позовні вимоги не заявлялись, а тому вони не є предметом спору у цій справі.

В той же час позивачкою долучено до справи оригінал квитанції банку серії ТВБВ 10002/0104 від 18.06.2025 про сплату згідно постанови серії ЕНА № 4707050 штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно положень ч.ч. 1 та 2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується, зокрема, подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 оскаржувала постанову серії ЕНА № 4707050 і її позов залишено без задоволення, штраф нею має бути сплачено не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення їй про залишення позову без задоволення, а нарахування їй раніше подвійного розміру штрафу є безпідставним.

Керуючись ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції та інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Оніщенко Олени Сергіївни про скасування постанови у справі про адміністративне - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Володимирського міського суду Ігор ВІТЕР