Справа № 460/8766/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2025 року м. Рівне №460/8766/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ФУД" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ФУД" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 15.01.2025 №UA204130/2025/000001/2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.2025 року декларантом ТОВ "ПЕРЕМОГА ФУД" до Рівненської митниці була подана митна декларація №25UA84U5 на товари: «Ананаси III гатунку, консервовані без додавання спирту, з вмістом цукру 16%, в упаковках масою не більше 1кг: кільця ананасу у легкому сиропі у жерстяних банках 24*580мл, об`єм банки 580мл (540г) 1350 коробок. Дата виробництва 05.04.2024 року. Не містить ГМО. Країни виробництва ТН (Таїланд). Торгівельна марка: TROPIC LIFE. Виробник PRACHUAB FRUIT CANNING Co., Ltd.» придбані за ціною договору за 7425,00дол. США. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом Позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: зовнішньо економічний контракт; інвойси, як документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи про оплату товару та транспортних послуг тощо. У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 15.01.2025 року посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів. Декларантом додатково надано митниці прайс-лист, виданий виробником на даний вид товару та митну декларацію крани експорту. Водночас, такі документи не були враховані митницею та 15.01.2025 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204130/2025/000001/2. Позивач не погоджується з Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA204130/2025/000001/2, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечать вимогами чинного законодавства, просить скасувати.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що надані до митного оформлення документи містили неточності та невідповідності, а на вимогу надати додаткові документи декларантом були надані документи, які не спростували сумнівів митниці у правильності декларування митної вартості товарів. Також покликався на наявність у митниці цінової інформації із рівнем вартості вищим, аніж було заявлено до митного оформлення. Із врахуванням цих обставин посадовою особою митниці було оформлено картку відмови у митному оформленні та скориговано митну вартість із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ до рівнів, наявних у ціновій базі даних. Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача.

Позовна заява надійшла до суду 19.05.2025.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30.05.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд враховує наступне.

04.01.2024 року декларантом ТОВ "ПЕРЕМОГА ФУД" до Рівненської митниці була подана митна декларація №25UA84U5 на товари: «Ананаси III гатунку, консервовані без додавання спирту, з вмістом цукру 16%, в упаковках масою не більше 1кг: кільця ананасу у легкому сиропі у жерстяних банках 24*580мл, об`єм банки 580мл (540г) 1350 коробок. Дата виробництва 05.04.2024 року. Не містить ГМО. Країни виробництва ТН (Таїланд). Торгівельна марка: TROPIC LIFE. Виробник PRACHUAB FRUIT CANNING Co., Ltd.» придбані за ціною договору за 7425,00дол. США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: інвойс №PFC-484/2024 від 21.09.2024 року; коносамент №244460336 від 01.10.2024p.; прайс-лист б/н від 21.09.2024 року; пакувальний лист №PFC-484/2024 від 21.09.2024 року; сертифікат якості від 26.09.2024 року; сертифікат походження №СО2024-977-01064678 від 02.10.2024 року; митну декларацію країни відправлення №А019-1-6709-01225 від 26.09.2024 року; транзитний документ 24PL322080NS2JD8M8 від 27.12.2024 року; свіфт від 13.11.2024 року про оплату імпортованого товару, договір №UA00251386 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів; рахунки № та № від 12.11.2024 року; свіфт від 13.11.2024 року про оплату послуг морського перевезення; договір №ВТ/PF001 від 08.08.2022 року; рахунок на оплату № від 12.11.2024 року; CMR №00015093 від 13.12.2024 року, тощо.

У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 15.01.2025 року посадовою особою митниці було повідомлено про виявлення у поданих документах неточностей, а саме: - у гр. 44 ЕМД відсутня специфікація передбачена зовнішньоекономічним договором від 19.07.2023 № PF/PFC001; - у банківських платіжках заявлених в гр. 44 № 504248582, № 504248897 від 13.11.2024 відсутні відомості зовнішньо-економічного договору заявленого в гр. 44 МД та пред`явлено вимогу про надання додаткових документів, зокрема бухгалтерської документації; висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) та повідомлено про наявність цінової інформації із рівнем вищим, аніж заявлено декларантом.

Декларантом додатково надано митниці прайс-лист, виданий виробником на даний вид товару та митну декларацію крани експорту. Зазначені документи не були враховані митницею та 15.01.2025 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204130/2025/000001/2.

Підставою для коригування стало ненадання декларантом усіх витребуваних митницею документів, наявність у поданих документах неточностей та наявність у митного органу інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 16.10.2024 №24UA20U9.

Статтею 55 МК України визначено, що у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів, декларант або уповноважена ним особа має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Відповідно до приписів даної статті 17.01.2025 року за МД №25UA60U7 товар випущено у вільний обіг.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено наступне.

19 липня 2023 року між таїландською фірмою «Prachuab Fruit Canning Co., LTD» (як Постачальником) та ТОВ «ПЕРЕМОГА ФУД» як Покупцем, було укладено зовнішньоекономічний контракт №PF/PFC001 (далі Контракт).

Предметом Контракту згідно розділу «Предмет контракту» зазначено, що Постачальник постачає товари, точне найменування та асортимент яких вказані в рахунках-фактурах, а Покупець приймає та оплачує товари на умовах даного договору. Умови поставки згідно Інкотермс вказуються у відповідних рахунках-фактурах. Ціни на товари та умови оплати вказуються у доларах США у рахунку-проформі або рахунку-фактурі до відповідної поставки. Товар поставляється в упакуванні, яке гарантує виключення його псування та інші пошкодження.

В рамках даного Контракту Постачальником було поставлено Покупцеві товар: «Ананаси III гатунку, консервовані без додавання спирту, з вмістом цукру 16%, в упаковках масою не більше 1кг: кільця ананасу у легкому сиропі у жерстяних банках 24*580мл, об`єм банки 580мл (540г) 1350 коробок» за ціною договору за 7425,00дол. США.

Згідно експортної митної декларації №А019-1-6709-01225 від 26.09.2024 року та коносаменту коносамент №244460336 від 01.10.2024p товар був відправлений Постачальником Покупцеві з порту Лаєм Чабанг, Таїланд до порту Гданськ, Польща судном BSG BIMINI-439W за інвойсом № PFC-484/2024 від 21.09.2024 року із повною передоплатою.

Судом досліджено інвойс № PFC-484/2024 від 21.09.2024 року (арк.13 справи) та встановлено, що ним передбачено умови оплати «100% переоплату за товар», яка була оплачена до дати митного оформлення імпортованого товару, а саме 13.11.2024 на суму 7425,00дол. США. Також, у дослідженому свіфт-платежі визначено: Передоплата за продукти, контракт № PF/PFC001 від 19.07.2023р., рахунок № PFC-484/2024 від 21.09.2024.

Водночас, митниця не погодилась із задекларованою митною вартістю товарів та 15.01.2025 прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204130/2025/000001/2.

Підставою для прийняття Рішення, відповідно до його змісту, стали ненадання декларантом запитуваних митницею документів та наявність у митного органу інформації стосовно митної товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 16.10.2024 № 24UA20U9.

Дослідивши твердження митного органу щодо виявлених «неточностей», суд зазначає наступне (за пунктами оскаржуваного Рішення):

1. «В гр 44 ЄМД відсутня специфікація передбачена зовнішньоекономічним договором від 19.07.2023 NIPF/PFC001» - із даного приводу суд погоджується із доводами позивача, що такий документ стосується якості імпортованого товару, а не його вартості, при цьому митним органом не обґрунтовано яким саме чином такий документ може впливати на ціну товару або викликати сумніви у достовірності задекларованої митної вартості.

2. «В банківських платіжках заявлених в гр. 44 №, №504248897 від 13.11.2024 відсутні відомості зовнішньоекономічного договору заявленого гр 44 МД» - судом досліджено платіжний документ №504248897 від 13.11.2024р. (арк.33 справи) та встановлено, що у даному документі є чітке посилання на Контракт PF/PFC001 від 19.07.2023р. та на інвойс №PFC-484/2024 від 21.09.2024 року. Аналогічно судом досліджено платіжний документ №504248582 від 13.11.2024 року (арк.47 справи) та встановлено, що у даному документі наявне чітке посилання на контракт №UA00251386 від 12.08.2022 року, а саме контракт на перевезення вантажу, оскільки даний свіфт-платіж стосується саме оплати за перевезення. Суд також враховує, що вартість перевезення імпортованого товару не викликала сумнівів у посадових осіб митного органу, отже вважається прийнятною.

Таким чином, суд доходить висновку, що єдиною підставою для здійсненого коригування митної вартості була цінова інформація, наявна у митного органу. Пункт ІІ оскаржуваного Рішення містить покликання посадової особи митного органу на наявність інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 16.10.2024 №24UA20U9. Із даного приводу суд зазначає наступне.

Всупереч приписам статті 74 КАС України, згідно якої у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не долучено до відзиву на позов копії митної декларації, за якою було здійснено коригування митної вартості, що унеможливлює встановлення судом її релевантності для зробленого коригування.

Суд також зазначає, що сама по собі інформація з бази даних ЄАІС Держмитслужби не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби є іншою, ніж зазначена позивачем у митній декларації. Наведене призвело до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Поряд із тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом. Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020 та від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

Крім того, оскаржуване рішення містить твердження посадової особи митниці про те, що митний орган володіє інформацією стосовно митної вартості аналогічних товарів із цінової інформації САІС Держмитслужби, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Водночас саме коригування здійснено не за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а за шостим резервним методом, без жодного обґрунтування неможливості використання попередніх методів.

Суд враховує, що згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів може письмово витребувати у декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність неточностей, які були спростовані наданими декларантом документами та матеріалами справи. У своїй сукупності, за досліджених обставин, суд ставиться критично до об`єктивності та правомірності коригування ціни митним органом за спірною поставкою.

Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 1 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений у частині другій статті 53 МК України.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд стверджує, що орган доходів і зборів має право вимагати надання додаткових підтверджень лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Це пов`язано з тим, що такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей.

Якщо ж декларантом надані всі документи, необхідні для визначення вартості товару за першим методом, а також, якщо зауваження митного органу (щодо наявності розбіжностей, неточностей у документах) не стосуються числових значень вартості товару, то вимога про надання додаткових документів, відмова у прийнятті декларації, застосування іншого методу визначення митної вартості є безпідставними.

Суд зауважує, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів.

Суд вважає, що для митного оформлення митної декларації від 15.01.2025 № 25UA84U5 декларантом були надані всі документи, які дозволяли точно і однозначно встановити вартість, яка була сплачена за товар, що імпортується.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані учасниками справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів за митною декларацією від 15.01.2025 року № 25UA84U5 і коригування митної вартості за шостим (резервним) методом є безпідставним та протиправним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на суб`єкті владних повноважень. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Отже враховуючи вищенаведене та проводячи системний аналіз правових норм, суд прийшов до висновку щодо відповідності вимог позивача чинному законодавству України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів законності дій посадових осіб митниці при винесенні оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у той час як позивачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх доводів та вимог, томи позов слід задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028грн.

Щодо стягнення витрат на переклад в розмірі 3920грн, суд враховує наступне.

Відповідно до положень пункту першого частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем понесені витрати за письмовий офіційний переклад письмових доказів.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Послуги із офіційного перекладу долучених до справи документів з англійської, польської та китайської мови на українську мову, були надані позивачу ФОП ОСОБА_1 .. На підтвердження отриманих послуг, позивачем надано суду рахунок № 54 від 24.04.2025 року за перекладацькі послуги, всього на суму 3920,00грн; платіжну інструкцію № 305 від 29.04.2025 на суму 3920,00 грн. із призначенням платежу: «Переклад документів до інвойсу №PFC-484/2024 від 21.09.2024р. згідно рахунку № 54 від 24.04.2025р. без ПДВ».

Таким чином, на користь позивача також підлягають стягненню витрати, пов`язані із перекладом документів, долучених до матеріалів даної справи в розмірі 3720грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із поданням даного позову до суду в сумі 5000грн, то судом встановлено, що до матеріалів даної адміністративної справи не долучено жодних доказів понесення таких витрат, тому питання відшкодування цих витрат судом під час ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті спору не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.01.2025 № UA204130/2025/000001/2.

Стягнути на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА ФУД» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн.

Стягнути на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА ФУД» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 3920,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ФУД" (вул. Дмитрівська, 44А, кім.11, м. Київ, 01054, ЄДРПОУ/РНОКПП 44860440)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Т.О. Комшелюк