Справа № 340/10680/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/10680/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Кравчук О.В.) в адміністративній справі №340/10680/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''БМК-ОІЛ'' до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю ''БМК-ОІЛ'' звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 17.11.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання у сумі 153 013,00 грн, з яких 122 410,00 грн - збільшене податкове зобов`язання з податку на прибуток та 30 603,00 грн - штрафні санкції;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 17.11.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання у сумі 255 606,00 грн, з яких 204 485,00 грн - збільшене податкове зобов`язання з податку на додану вартість та 51 121,00 грн - штрафні санкції.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 17.11.2023 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 9 948,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що господарські операції між ним та контрагентами, зазначеними в акті перевірки, підтверджені належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові-повідомлення рішення, вважає їх протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить висновки акту перевірки щодо фактичних обставин справи, а також доводи про ненадання належної оцінки доводам податкового органу. Так у скарзі зазначив, що в ході проведення перевірки платником не надано в повному обсязі документів (договори поставки, видаткові накладні, акти виконаних робіт), та що взаємовідносини з контрагентами-постачальниками є недостовірними, оскільки не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів та не можуть враховуватись в даних податкових обліку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Просив здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, на підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області №1144-п від 15.09.2023, проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю БМК-ОІЛ, щодо дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2022, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2022, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2022, за результатами якої був складений акт №7386/11-28-07-01/33962594 від 30.10.2023.

Відповідно до висновків акта перевірки, встановлені наступні порушення товариством:

- п.44.1 статі 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.5, п.7, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п.20 П(С)БО 16, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, п,5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, П(С)БО 25 Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №39 від 25.02.2000, в результаті чого: - занижено податок на прибуток на загальну на суму 122 410 грн, в т. ч. - за 1 квартал 2018 року на суму 129 170 грн, - півріччя 2018 року на суму 110 265 грн, - за 9 місяців 2018 року на суму 117 361 грн, - за 2018 рік на суму 122 410 грн, - завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування у сумі 11 571 грн, в т.ч. за 2022 рік - 11 571 грн.;

- п.44.1, статті 44, п.185.1 п. 188.1 статті 188, п. 189.1 статті 189, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.5 статті 198, п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 204 485 грн, в т.ч. по періодах: - лютий 2018 року на суму 9 869 грн, - березень 2018 року на суму 50 304 грн, - березень 2018 року на суму 98 251 грн, - травень 2018 року на суму 178 грн. - червень 2018 року на суму 2 849 грн, - грудень 2018 року на суму 5 825 грн, - липень 2021 року на суму 327 грн, - жовтень 2021 року на суму 742 грн, - січень 2022 року на суму 4 287 грн, - лютий 2022 року на суму 1 413 грн, - листопад 2022 року на суму 30 440 грн;

- п.201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) та п.п.69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємством не складено та не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку на додану вартість 61 123 грн, в тому числі за грудень 2018 року на суму 5 825 грн, за лютий 2018 року на суму 18 089 грн, за липень 2021 року на суму 327 грн, за серпень 2021 року на суму 742 грн, за грудень 2021 року на суму 5 700 грн, за листопад 2022 року на суму 30 440 грн;

- п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та п.п.69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 2.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) - несвоєчасно здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку на додану вартість 58 571 грн, в тому числі за квітень 2022 року на суму 51 032 грн, за липень 2022 року на суму 7 539 грн;

- частини першої статті 15 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

- порушення пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №275 5-VI (із змінами та доповненнями).

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 1 від 17.11.2023 року, яким Товариству збільшено зобов`язання із податку на прибуток у сумі 153 013,00 грн, з яких основний платіж 122 410,00 грн та штрафні санкції 30 603,00 грн (далі ППР № 1);

- № 1 від 17.11.2023 року, яким позивачеві збільшено зобов`язання із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 255 606,00 грн, з яких основний платіж 204 485,00 грн та штрафні санкції 51 121,00 грн (далі ППР № 1);

- № 1 від 17.11.2023 року, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 9 948,00 грн (далі ППР № 1).

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні рішення дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Спірним у справі є правомірність і та обґрунтованість вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з пунктом 44.1статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно положень п.135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Щодо податкового повідомлення-рішення №1 від 17.11.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання у сумі 153 013,00 грн, з яких 122 410,00 грн - збільшене податкове зобов`язання з податку на прибуток та 30 603,00 грн - штрафні санкції, а також ППР № 1 від 17.11.2023 року, яким до товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 9 948,00грн.

Зазначені рішення прийняті за результатами проведеної перевірки та висновків її про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами та реалізації товару нижчою за придбання.

Так податковим органо зазначено, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2022 встановлено, що позивачем за 2018 рік занижено інші доходи внаслідок декларування нереальних операцій з одержання активів невідомого походження на загальну суму 860173,20грн від ризикового контрагента-постачальника ТОВ БІЛОЙС ІНДУСТРІ, стосовно якого не підтверджено можливість фактичного здійснення господарської діяльності відсутність виробничих та трудових ресурсів, необхідних для здійснення діяльності з придбання/постачання нафтопродуктів у значних обсягах, не підтвердження транспортування (неможливість надання транспортних послуг перевізником ТОВ НІК-ГРАНС-ЛАЙН у зв`язку із відсутністю достатніх виробничих та трудових ресурсів, а також беручи до уваги те, що наведена інформація у товарно-транспортний накладній не є беззаперечно достовірною та доказовою щодо підтвердження факту транспортування), не надання сертифікатів якості виробника дизельного палива). Крім того, ТОВ БІЛОЙС ІНДУСТРІ декларує придбання нафтопродуктів у суб`єктів господарювання, щодо яких комісіями з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних територіальних органів прийняті рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку, у зв`язку із з чим стосовно ТОВ БІЛОЙ ІНДУСТРІ комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 05.02.2020 прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за №24151.

Як свідчаать встановлені обставини справи, між ТОВ БМК-ОІЛ (Покупець) та ТОВ БЕЛОЙЛ ІНДУСТРІ (Постачальник) укладено договір поставки договір поставки №ПМП 09/01-18-09.

Згідно із пунктом 1.1. Договору №ПМП 09/01-18-09 Постачальник передає у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець приймає і сплачує їх вартість. Кількість, асортимент, ціна та інші необхідні для поставки партії Товару дані визначаються у заявках, що складаються Покупцем в електронному вигляді та надсилаються на електронну адресу Постачальника на умовах Договору на умовах даного Договору.

Пунктом 4.1. Договору №ПМП 09/01-18-09 визначено, що поставка Товару в межах даного Договору може здійснюватися в порядку і терміни, передбачені в заявках Покупця, на наступних умовах поставки: а) DDP - назва підприємства, адреса, вказані в у відповідній Заявці. Сторони можуть погодити й інші умова поставки Партії Товару у відповідному Додатку до даного Договору.

Пунктом 6.3. Договору №ПМП 09/01-18-09 визначено, що Покупець зобов`язується оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом одного банківського дня з моменту отримання рахунку фактури Постачальника.

На підтвердження здійснених операцій, в рамках виконання договору поставки позивачем було надано:

- видаткову накладну №538 від 28.03.2018 - паливо дизельне ЄВРО СОРТ Е клас К5 (ДТ-К5), у кількості 39 170 л, на загальну суму 860 173,20 грн (ПДВ 143 362,20 грн);

- товаро-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 28.03.2018.

- копії платіжних інструкцій:

- № 65 від 29.03.2018 на суму 307 440,00 грн;

- №72 від 02.04.2018 на суму 300 000,00 грн;

- №75 від 10.04.2018на суму 252 733,20 грн.

Також, Товариством складено та зареєстровано податкову накладну №196 від 28.03.2018,

Отриманий від ТОВ БЕЛОЙЛ ІНДУСТРІ Товар (дизельне паливо) було відображено в бухгалтерському обліку Товариства.

Вищезазначений товар, позивачем було реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю КОЛОС, на підтвердження чого позивач надав до суду:

- видаткову накладну №РН-000031 від 10.04.2018;

- товаро-транспортну накладну №10/04 від 10.04.2018;

- податкову накладну №3 від 10.04.2018;

- видаткову накладну №РН-0000035 від 24.04.2018;

- товаро-транспортну накладну №24/04 від 24.04.2018;

- податкову накладну №6 від 24.04.2018.

Таким чином, проаналізувавши зазначені господарські операції, які відповідач вважав нереальними, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження контролюючим органом своєї позиції, яка стала підставою для висновку про завищення позивачем від`ємного значення, оскільки встановлені обставини свідчать як про факт поставки товару, його оплату позивачем так і про факт використання придбаного товару позивачем у власній господарській діяльності.

Аргументи скаржника про ненадання товариством документів, що б підтверджували транспортування поставлених товарів спростовуються поданими доказами.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

З приводу аргументів контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача з вказаними постачальниками, які, за позицією відповідача, не могли виконати умови договорів через відсутність необхідних трудових ресурсів, виробничих потужностей, слід зазначити те, що такі доводи відповідача є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні.

Суд також зауважує, що ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.

Щодо продажу дизельного палива ПП ВЛАД за цінами нижче придбання, колегія суддів зазначає, що при продажу товарів/послуг враховується рівень звичайних цін на таку продукцію та не враховується розмір собівартості такої продукції. Доводи податкового органу про продаж товару за ціною нижче ніж придбання не свідчать про неврахування рівня звичайних цін. Реалізація продукції за цінами, самостійно визначеними сторонами договору, не суперечить нормам ПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення №1 від 17.11.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання у сумі 255606,00грн, з яких 204485,00грн - збільшене податкове зобов`язання з податку на додану вартість та 51121,00грн - штрафні санкції.

Підставою для складання спірного рішення послугували висновки акта перевірки про заниження інші доходи внаслідок декларування нереальних операцій з одержання активів невідомого походження на загальну суму 860173,20грн від ризикового контрагента-постачальника ТОВ БІЛОЙС ІНДУСТРІ (), стосовно якого не підтверджено можливість фактичного здійснення господарської діяльності, як наслідок відповідач зазначає про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість із даними контрагентом - ТОВ БЕЛОЙЛ ІНДУСТРІ за березень 2018 року на суму 143 362,00 грн; - позивачем у листопаді 2017 згідно із податковою накладною №2 від 30.11.2017 придбано у ТОВ МІЛОДАН () ємність автомобільну АЦ-8,5 на загальну суму 38750, в тому числі ПДВ 6458,33 грн. Розрахунки за отриманий основний засіб позивач здійснив у грудні 2017 на 3800,00 грн, а кредиторську заборгованість по контрагенту -постачальнику ТОВ МІЛОДАН у суму 35950 грн списано у грудні 2018 року. Таким чином, позивач отримав основний засіб (ємність автомобільну АЦ-8,5), оплата за який не здійснювалась, тобто основний засіб отримано на безоплатній основі, у зв`язку із чим у грудні 2018 року позивач повинний був визначити податкові зобов`язання з ПДВ на підставі п. 198.5 ст. 198 ПКУ, оскільки списання кредиторської заборгованості дає підстави платнику ПДВ нарахувати податкові зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене, за результатами перевірки встановлено заниження податкового зобов`язанням з ПДВ за грудень 2018 року в сумі 5825,00 грн;- проведено реалізацію дизельного палива нижче ціни придбання контрагенту покупцю ПП ВЛАД (). На підставі перевірки договорів купівлі-продажу, накладних на реалізацію, податкових накладних, накладних на придбання запасів, регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 281 Товари, 902 Собівартість реалізованих товарів, 791 Результат операційної діяльності, 36 Розрахунки з покупцями та замовниками, 681 Розрахунки за авансами одержаними, встановлено відхилення між обсягами постачання та фактичною вартістю запасів згідно бухгалтерського обліку.

Як свідчать встановлені обставини справи, 29.11.2017 між позивачем та ТОВ МІЛОДАН () було укладеного договір купівлі-продажу - Ємності автомобільної АЦ-8,5 (надалі - Договір). Згідно із пунктом 4.2. Договору, загальна ціна товару, що продається за цим Договором -38 750,00 грн, у тому числі ПДВ - 6458,33 грн.

На виконання умов Договору було оформлено:

- видаткову накладну №РН-0000014 від 30.11.2017;

- податкову накладну №2 від 30.11.2017.

Позивачем із ТОВ МІЛОДАН здійснено розрахунки згідно із платіжними інструкціями №369 від 11.12.2017 у сумі 3200,00 грн та №391 від 23.12.2017 у сумі 300,00 грн.

Позивачем у відповідності до вимог законодавства було списано кредиторську заборгованість по ТОВ МІЛОДАН у сумі 34 950,00 грн у грудні 2018 та здійснено відповідні бухгалтерські проводки.

Щодо проведених операцій позивача з ПП ВЛАД судом встановлено наступне.

08.02.2016 між ТОВ БМК-ОІЛ (Покупець), та ТОВ АЛЬЯНС ОЙЛ ТРЕЙДІНГ (), як постачальником, було укладено генеральний договір поставки нафтопродуктів №842/216/НП/1 (надалі - Договір №№842/216/НП/1).

На виконання умов Договору №842/216/НП/1, щодо придбання позивачем палива дизельного ДП-3-Євро-ВО, З, у кількості 21 810 л, на загальну суму 499 100,04 гр. (ПДВ 83 183,34 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 19,07 грн, сторонами було оформлено:

- видаткову накладну №22/02-3 від 22.02.2018;

- товаро-транспортну накладну №22/02-3/44 від 22.02.2018

щодо придбання позивачем палива дизельного ДП-3-Євро-ВО, З, у кількості 15 445 л, на загальну суму 353 443,38 грн (ПДВ 58 907,23 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 19,07 грн:

- видаткову накладну №22/02-2 від 22.02.2018,

- товаро-транспортну накладну №22/02-2/43 від 22.02.2018.

Воднораз, 28.08.2013 між позивачем та ПП ВЛАД () було укладено договір поставки №28/08 (надалі - Договір №28/08).

На виконання умов Договору №28/08, позивачем проведено реалізацію дизельного палива у кількості 30 000 л, на загальну суму 700 200,00 грн (ПДВ 116 700,00 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 19,45 грн.

На підтвердження вказаної операції позивачем надано:

- видаткову накладну №РН-0000015 від 22.02.2018;

- товаро-транспортну накладну№22/02-3 від 22.02.2018;

- товаро-транспортну накладну №22/02-4 від 22.01.2018;

- податкову накладну №7 від 22.02.2018.

- платіжну інструкцію від 20.02.2018 №135 у розмірі 700200,00 грн.

30.01.2020 року між позивачем (Покупець) та ТОВ УНК (постачальник), було укладено договір поставки №ДГ-00004/О (надалі - Договір № ДГ-00004/О).

На підтвердження придбання позивачем дизельного палива у кількості 16950 л, на загальну суму 357096,25 грн (ПДВ 59 516,04 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 20,75 (23,70 грн. - 1825 л.) грн, надано:

- видаткову накладну №РН-5989 від 15.07.2021;

- товаро-транспортну накладну № РН-5989 від 15.07.2021;

На підтвердження придбання позивачем дизельного палива дизельного палива у кількості 21 830 л, на загальну суму 452 972,50 грн (ПДВ 75 495,41 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 20,75 грн, надано:

- видаткову накладну №РН-5393 від 14.05.2021;

- товаро-транспортну №РН-5393 від 14.05.2021.

На виконання умов Договору №28/08, також позивачем надано наступні документи.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 16 950 л, на загальну суму 355 136,40 грн (ПДВ 59 189,40 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн:

- видаткову накладну №РН-0000050 від 16.07.2021;

- товаро-транспортну накладну №16/07 від 16.07.2021;

- видаткову накладну №РН-0000064 від 31.08.2021;

- товаро-транспортну накладну №31/08-1 від 31.08.2021.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 1650 л, на загальну суму 34 570,80 грн (ПДВ 5761,80 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн:

- видаткову накладну №РН-0000120 від 07.12.2021;

- товаро-транспортну накладну №07/12 від 07.12.2021.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 2890 л., на загальну суму 60545,50 грн (ПДВ 10090,92 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн:

- видаткову накладну №РН-0000117 від 07.12.2021;

- товаро-транспортну накладну №07/12 від 07.12.2021.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 9245 л, на загальну суму 166410,00 грн (ПДВ 27735,00 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 15,00 грн:

- видаткову накладну №РН-0000125 від 24.12.2021;

- товаро-транспортну накладну №24/12 від 24.12.2021.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 346 л, на загальну суму 35 730,00 грн (ПДВ 5 955,00 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 15,00 грн:

- видаткову накладну №РН-0000129 від 24.12.2021;

- товаро-транспортну накладну №24/12-1 від 24.12.2021.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 1720 л, загальну суму 36 037,44 грн (ПДВ 6 006,24 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн:

- видаткову накладну №РН-0000079 від 30.11.2022;

- видаткову накладну №РН-0000081 від 30.11.2022;

- товаро-транспортну накладну №30/11 від 30.11.2022.

Щодо поставки (придбання) дизельного палива у кількості 2890 л, на загальну суму 60 545,00 грн (ПДВ 10 090,92 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн та у кількості 957 л, на загальну суму 20045,71 грн (ПДВ З 340,95 грн), із ціни за одиницю без ПДВ 17,46 грн.

На підтвердження розрахунків між позивачем та ПП ВЛАД надано копію платіжної інструкції від 13.01.2021 №63, на суму 1 152 360,00 грн.

На підтвердження розрахунків між позивачем із ТОВ УНК надано копії платіжних інструкцій №16 від 13.01.2021, на суму 660 500,00 грн та №17 від 14.01.2021 на суму 709 000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Суд також зауважує, що ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Доводи скаржника про необґрунтованість та недоведеність витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів та розмір витрат позивача.

Колегія суддів вважає, що спір у цій справі не може вважатися складним та вимагати значних витрат часу, з огляду на наявність численної судової практики, стабільність правового регулювання спірних правовідносин, а також розгляд справи в письмовому провадженні без виклику сторін.

В свою чергу, оцінивши складність справи, складність та обсяг наданих адвокатом послуг, з огляду на подані документи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи критерії розумності та співмірності до заявленої суми понесених витрат, значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції саме у розмірі 7500,00грн, адже такий розмір відповідає принципам співмірності та розумності.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомого в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн, суд апеляційної інстанції зазначає, наступне.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. При цьому суд законом наділений правом зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції не вважає заявлену позивачем суму 5000,00грн для відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції обґрунтованою, адже справа розглядалася в порядку письмового провадження, з процесуальних документів позивачем подавався лише відзив на апеляційну скаргу, який не має додаткового правового обґрунтування, яке не було покладено в основу позовної заяви.

Отже суд апеляційної інстанції, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, обсягом наданих послуг, а також враховуючи розмір присуджених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, доходить висновку, що стягненню підлягають витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року в адміністративній справі №340/10680/23 - залишити без змін.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БМК-ОІЛ витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 500,00грн (п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак