Справа № 380/4852/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року

м. Київ

справа № 380/4852/23

адміністративне провадження № К/990/4218/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №380/4852/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року (головуюча суддя: Хома О.П.)

і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року (головуючий суддя: Кухтей Р.В., судді: Нос С.П., Шевчук С.М.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно неповного нарахування та виплати йому збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за грудень 2022 року та січень 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити йому відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшення додаткової винагороди на 48932,25 грн за грудень 2022 року та 37811,29 грн за січень 2023 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходить військову службу на посаді заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Вказує, що з 1 грудня до 31 грудня 2022 року, з 1 січня до 8 січня 2023 року та з 24 січня до 31 січня 2023 року здійснювалась безпосередня участь в бойових діях та заходах в районах ведення бойових дій.

У цьому зв`язку, начальником головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону подано рапорти з клопотанням про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах за грудень 2022 року та січень 2023 року в розмірі: 70 000 грн за місяць на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання бойових завдань відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особа рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - «Постанова № 168). Однак відповідачем видано наказ про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах у грудні 2022 року лише за 9 днів проходження служби в зоні бойових дій. За січень 2023 року наказ про виплату додаткової винагороди відповідачем не видано, відповідно така винагорода не нарахована та не виплачена. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

3.Відповідач позовні вимоги не визнав, стверджував, що за виконання обов`язків військової служби під час дії режиму воєнного стану позивач отримує додаткову винагороду в розмірі: 30 000 грн в незалежності від виконання ним бойових завдань. Наявність факту безумовного отримання позивачем додаткової винагороди у розмірі: 30 000 грн не передбачає прямого обов`язку відповідача щодо нарахування збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. Вказує, що нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн проводиться на підставі запису у журналі бойових дій вогневого ураження, рапортів начальника підрозділу та бойового наказу.

За відсутності запису у журналі бойових дій вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником, наявність лише рапортів начальника підрозділу та бойових розпоряджень не підтверджує факту участі позивача у бойових діях або заходах. Звертає увагу, що в деяких бойових розпорядженнях не зазначені населені пункти. Тому вважає правомірним нарахування позивачу додаткової винагороди пропорційно дням вогневого ураження за період з 3 до 4 грудня, 6 грудня, 13 грудня, 17 грудня, з 22 до 23 грудня, 25 грудня 2022 та 31 грудня 2022 року. Зазначає те, що впродовж 22 днів грудня 2022 року та 17 днів січня 2023 року позивачем не здійснювалась безпосередня участь в бойових діях та заходах, тому у відповідача відсутні правові підстави для нарахування додаткової винагороди в розмірі: 70 000 грн. Вказує, що наявність Луганської та Донецької областей у переліку територій, що розташовані в межах проведення бойових дій, не надає позивачу права на отримання додаткової винагороди в розмірі: 70 000 грн щомісячно. Просить відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанції

4. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, позов задоволено повністю.

5. Прийняте рішення суди попередніх інстанцій мотивували тим, що позивач має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 70 000 грн пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за грудень 2022 року (з урахуванням сплаченої додаткової винагороди за 9 діб грудня 2022 року) та за 17 діб січня 2023 року, тому як брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, що підтверджується витягами з журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу та довідкою №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року.

6. Відхиляючи доводи відповідача, про те, що подання окремо рапортів від 2 та 3 січня 2023 року начальником підрозділу та наявність бойових розпоряджень не підтверджує факт участі позивача у бойових діях або заходах, тому як у журналі бойових дій відсутній запис вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником, суди попередніх інстанцій зазначили, що дані рапорти подано відповідно до вимог Постанови №168 та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №628/0/081-22АГ від 9 грудня 2022 року, в яких поставлено питання про виплату, в тому числі ОСОБА_1 , додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у грудні 2022 року - 31 день та в січні 2023 року - 17 днів.

Короткий зміст касаційної скарги і відзиву

7. Не погоджуючись з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

8. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1 Постанови № 168.

9. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що для виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, необхідно підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Касатор наполягає на тому, що позивач не перебував в зоні активних бойових дій, він виконував обов`язки відповідно до бойових розпоряджень, знаходячись у населеному пункті Краматорськ, який відноситься до території можливих бойових дій.

Скаржник вказує, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є : бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах. Зазначений перелік документів також є вичерпним. Нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн проводиться у сукупності саме цих трьох документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.

На думку скаржника взяті до уваги судами попередніх інстанцій витяги з Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапорти начальника головного оперативно-розшукового відділу та довідки №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року не можуть слугувати належними доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, а висновки судів попередніх інстанцій про те, що виконання позивачем бойових розпоряджень надає йому безумовне право на одержання додаткових виплат, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, на переконання скаржника, є помилковими та необґрунтованими.

10.У відзиві позивач вказав, що касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи та ухвалили судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Свою позицію позивач аргументує тим, в матеріалах справи містяться документи, які є належними та допустимими доказами, та підтверджують факт його безпосередньої участі за спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій, а саме: бойові розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 1 грудня до 31 грудня 2022 року, з 1 січня до 9 січня та з 24 січня до 31 січня 2023 року, журнал службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 лютого 2022 року № 2 ДСК, рапорти начальника головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону полковника ОСОБА_2 , довідка №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року, відповідно до якої військовослужбовці, які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймали безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) в першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " ІНФОРМАЦІЯ_6 , де у графі (198) зазначений ОСОБА_1 .

11. Констатує, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 22 доби грудня 2022 року (з урахуванням сплаченої додаткової винагороди за 9 діб грудня 2022 року) та за 17 діб січня 2023 року.

Рух касаційної скарги

12.2 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року.

13. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 лютого 2024 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Губську О. А., суддів Білак М. В., Мацедонську В. Е.

14.Ухвалою від 12 березня 2024 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

15.Ухвалою від 24 квітня 2024 року Верховний Суд задовольнив заяву військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про зупинення виконання судових рішень. Зупинив виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 380/4852/23 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

16.Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року № 1383 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О. А., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

17.Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мартинюк Н. М., суддів Мельник-Томенко Ж. М., Жука А. В.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18. ОСОБА_1 з 13 березня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу та з 13 березня 2022 року приймає безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10 лютого 2023 року №12/426.

19.Згідно до витягів з Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 лютого 2022 року №2-ДСК у розділі ІІ «Облік ведення бойових дій» містяться записи щодо дати, часу, місця та короткий опис бойових дій, відповідно до яких такі мали місце: 3 грудня, 4 грудня, 6 грудня (двічі в різний час та місце), 10 грудня, 13 грудня, 17 грудня, 22 грудня, 25 грудня та 31 грудня 2022 року зафіксовано вогневі ураження в районі м. Краматорськ.

20.Відповідно до інформації зазначеної у витягах бойового розпорядження «Про проведення заходів» начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1 грудня до 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 у грудні 2022 року щоденно включався до складу 1 групи військовослужбовців, які здійснювали заходи управління та аналізу даних обстановки на службових автомобілях від КП м. Краматорськ та в межах ділянки відповідальності прикордонного загону у проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних заходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо, причетні (надають допомогу) до НЗФ.

21.Позивачу виплачена додаткова винагорода у розмірі: 30 000 грн за період з 1 грудня до 31 грудня 2022 року включно за 31 добу служби, що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 грудня 2022 року №4613-ОС «Про виплату додаткової винагороди» та розрахунковим листом за грудень 2022 року.

22.Начальником головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону полковником ОСОБА_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 1 січня 2023 року подано рапорт (вх. №27р від 2 січня 2023 року) з клопотанням про виплату додаткової винагороди у розмірі по 70 000 грн за місяць на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій у грудні 2022 року, зокрема підполковнику ОСОБА_1 за 31 добу служби.

Фактично позивачу нараховано за грудень 2022 року додаткову винагороду за 9 діб служби, що становить 20322,58 грн і підтверджується розрахунковим листом за грудень 2022 року.

23.Відповідно до інформації зазначеної у витягах бойового розпорядження «Про проведення заходів» начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 з 1 січня до 8 січня та з 23 січня до 31 січня 2023 року (всього 17 діб) включався до складу 1 групи військовослужбовців, які здійснювали заходи управління та аналізу даних обстановки на службових автомобілях від КП м. Краматорськ та в межах ділянки відповідальності прикордонного загону у проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних заходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо, причетні (надають допомогу) до НЗФ.

24.Начальником головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону полковником ОСОБА_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 31 січня 2023 року подано рапорт (вх. №1821р від 3 лютого 2023 року) з клопотанням про виплату додаткової винагороди у розмірі по 70 000 грн за місяць на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема ОСОБА_1 за 17 діб у січні 2023 року.

Відповідно до розрахункового листа позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі: 70 000 грн за січень 2023 року.

25.Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати не в повному розмірі додаткової винагороди, визначеної постановою № 168, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ

26. За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року №661-IV Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

27. Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

28. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

29. У частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

30. Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

31. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

32. У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі: 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

33. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

34. У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з грудня 2022 року до січня 2023 року) не змінювався.

35. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі: 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

36. Водночас реалізація зазначених приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, не врегульовувала цих питань.

37. Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2022 року №793.

38. З 1 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168".

39. Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Так, згідно з пунктом 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

40. Відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання ( зокрема, аргументів касаційної скарги), колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №200/193/23 сформував висновок щодо питання застосування, зокрема, наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

41. У касаційній скарзі скаржник підкреслив, що ключовим питанням у цьому спорі є належність порядку підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022 року та січень 2023 року.

До того ж, як стверджує скаржник суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги, помилково взяли до уваги в якості доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії витяги з журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапорти начальника головного оперативно-розшукового відділу та довідку №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року, тому як вони не можуть слугувати належними доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, адже нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн проводиться у сукупності документів якими є: бойовий наказ, журнал бойових дій та рапорт.

42. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в період дії воєнного стану, з 1 грудня до 31 грудня 2022 року, з 1 січня до 8 січня та з 24 січня до 31 січня 2023 року щоденно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Об`єднаних сил у східній частині Донецького операційного району, що підтверджено наявними в справі матеріалами, зокрема: бойовими розпорядженнями начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (КП - Краматорськ) за період з 1 грудня до 31 грудня 2022 та з 1 січня до 8 січня та з 24 січня до 31 січня 2023 року, довідкою №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, а також рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону від 1 січня 2023 року (вх. №27р від 2 січня 2023 року) та від 31 січня 2023 року (вх. №1821р від 3 лютого 2023 року), в яких поставлено питання про виплату, в тому числі ОСОБА_1 , додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у грудні 2022 року - 31 день та в січні 2023 року - 17 днів. Зазначені рапорти подані відповідно до вимог Постанови №168 та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №628/0/081-22АГ від 9 грудня 2022 року.

43. За таких обставин і правового регулювання Верховний Суд уважає, що суд першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що витяг з журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , рапорти начальника головного оперативно-розшукового відділу та довідка №313/ОТУЛ від 6 січня 2023 року, оформлені стосовно позивача підтверджують його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за спірні періоди, тому як позивач не може бути позбавлений права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, у зв`язку з невиконанням військовою частиною формальних процедур реалізації такого права, оскільки в іншому випадку на позивача буде покладено тягар негативних наслідків за недотримання військовою частиною встановленого Державною прикордонної службою України порядку.

44. Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій і свідчать про його незгоду із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

46. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

47. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

48. Підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.

49.Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

50.Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

51.Частиною третьою статті 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

52.За таких обставин і висновків касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін та поновити їхнє виконання.

53.З огляду на результат касаційного розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, 375 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………….

……………………………….

……………………………..

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду