Справа № 465/8295/23
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/8295/23
Провадження 2-а/465/99/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайлу І.Ю.?

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Просив визнати протиправними дії солдата роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2023 року з ч. 2 ст. 210 КУпАП та визнати протиправною та скасувати постанову № 526 від 17.08.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Позивачем подана уточнена позовна заява від 14.06.2024р., в якій просить скасувати постанову № 526 від 17.08.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Уточнена позовна заява прийнята судом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою за № 526 від 17.08.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною без врахування всіх належних доказів. В оскаржуваній постанові вказано, що 07.08.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 , який став на військовий облік у даній установі 30.06.2023 року, проте встановлено, що 20.08.2022 року останній був зареєстрований як ВПО відповідно до довідки № 1330- від 20.08.2023 року. Особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік не прибув. Також, в постанові зазначено, що при розгляді справи, обставин що пом`якшують відповідальність особи, визначених ст. 34 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не вбачає. Звернув увагу на те, що по прибуттю у м. Львів, позивач 05.08.2023 року одразу відвідав ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб стати на військовий облік. У даній установі йому було повідомлено, що на даний період часу військовий облік внутрішньо-переміщених осіб веде представник зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Франківської районної адміністрації м. Львова, а саме - у центрі по роботі з військово-зобов`язаними переселенцями.

При відвідуванні Франківської районної адміністрації м. Львова, на території якого діяв центр по роботі з військовозобов`язаними переселенцями, представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було поставлено ОСОБА_1 на тимчасовий військовий облік, про що свідчить відповідна довідка від 05.08.2022 року. І вже після цього, позивач оформив довідку ВПО № 1330- від 20.08.2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 було повністю дотримано вимог 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1 додатку 2 Постанови КМУ № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів». З огляду на зазначене просив позов задоволити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. від 07.01.2025 року справу прийнято до свого провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві (уточненій). Пояснив, що 05.08.2022 року, прибувши до м. Львова, він відразу відвідав ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб стати на військовий облік. У ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу повідомили, що військовий облік внутрішньо переміщених осіб веде представник зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, а саме у центрі по роботі з військовозобов`язаними переселенцями. При відвідуванні ФРА ЛМР, представник У ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 поставив позивача на тимчасовий військовий облік, про що свідчить довідка від 05.08.2022 року. Після цього позивач оформив довідку ВПО. Проте, не зважаючи на всі вчинені дії зі сторони позивача, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення на останнього штрафу в сумі 1700 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що не може підтвердити чи 05.08.2022 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що не існує такого поняття як тимчасовий військовий облік, військовий облік здійснюється ТЦК за місцем дислокації або перебування і здійснюється тільки самим ТЦК. В матеріалах особової справи містяться документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, де стоїть печатка працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , проте це не підтверджує взяття ОСОБА_1 на військовий облік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що з кінця березня 2022 року він був солдатом роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . В серпні 2022 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 направив ОСОБА_7 до ФРА ЛМР для внесення в електронну базу дані військовозобов`язаних. Куди ці дані йшли ОСОБА_7 не знає. Доступ до таких даних був тільки в керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 пояснили, що внесення таких даних це є тимчасовий військовий облік. Папірець, який видавали позивачу, видавався з метою сприяння поселенню внутрішньо переміщених осіб. Зазначив, що рішення видавати такий папірець прийняло керівництво ІНФОРМАЦІЯ_2 , а печатку ставила ФРА ЛМР. Зазначив, що з березня по серпень 2022 року внутрішньо переміщених осіб на військовий облік не ставили, а лише видавали такі папірці. Пояснив, що він не знає чи існує тимчасовий військовий облік, він лише виконував вказівки керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задоволити з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Постановою № 526 від 17.08.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

У постанові зазначено, що з протоколу № 19809 від 07.08.2023 року про адміністративне правопорушення складеного солдатом роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та вивчивши матеріали адміністративного провадження стало відомо наступне:

07.08.2023 об 16 год. 20 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув ОСОБА_1 , який став на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 30.06.2023, проте встановлено, що 20.08.2022 останній був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки № 1330- від 20.08.2022. Особисто до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік в 7 денний строк не прибув.

Відповідно до вимог пункту 81 Постанови КМУ від 30.12.2022 за № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку військовозобов`язаних здійснюється за їх особистої присутності.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1 додатку 2 Постанови КМУ №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відповідно до копії довідки від 05.08.2022 року, ОСОБА_1 взятий на тимчасовий військовий облік 05.08.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідка підписана ОСОБА_8 .

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.2ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому рахунку без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як встановлено в судовому засіданні, постановою № 526 від 17.08.2023 року, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Диспозиція ст.210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Відповідно до ч.ч. 1-3ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідач на обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав належних та допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що за вказівкою керівництва внутрішньо переміщеним особам видавалась довідка з відміткою про взяття на тимчасовий військовий облік. У свою чергу представник відповідача пояснив, що поняття тимчасовий військовий облік немає. З огляду на зазначене, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 виконав всі дії, необхідні для того щоб стати на військовий облік, проте через дії зі сторони працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Суд доходить висновку про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП. а саме: вини ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм законодавства саме зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам закону, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, що є що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати у виді судового збору необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 526 від 17.08.2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП закрити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 20 червня 2025 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.