Справа № 524/4002/25
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.06.2025Справа № 524/4002/25
Провадження № 2-а/554/141/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карини Андріївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карини Андріївни про скасування постанови ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 27.03.2025 р. інспектором 1 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП Полтавської області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Велько К.А. винесено постанову серії ЕНА №4365466 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що ніби то, він 27.03.2025 р. о 11 год. 59 хв. в м. Кременчуці на вул. Шевченка,37/2 керував транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п. 9.2.б ПДР. Позивач вважає , що постанова ЕНА № 4365455 від 27.03.2025 р. підлягає скасуванню. ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що водій не подав повороту праворуч, рухаючись по вул. Шевченка,37/26, хоча по цій вулиці односторонній рух. Позивач зазначає, що до будинку 36/27 по вул. Шевченка можна повернути лише виконуючи поворот ліворуч. ОСОБА_1 вказує, що поліцейський не пояснив та не надав доказів про те, що саме він керував транспортним засобом та здійснив поворот праворуч. Крім того, як зазначає позивач, поліцейський при розгляді адміністративної справи та складанні постанови йому не в повному обсязі роз`яснив йому права , визначені КУпАП.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі .

14 квітня 205 року від відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначено, що 27.03.2025 р. поліцейським роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції сержантом поліції Велько К.А. ухвалено постанову серії ЕНА № 4365466 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 11 год. 59 хв., керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчук по вул.. Шевченка,37/26 не подав сигнал світового покажчика повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України, що зафіксовано на Б/к 476963, 476218, 470767, реєстратор 1792. Відеозапис із службового автомобіля та нагрудного відео реєстратора (бодікамера) підтверджується, що від моменту виявлення транспортного засобу до спілкування з позивачем з транспортного засобу ніхто не виходив. Як видно з портативного відео реєстратора транспортний засіб знаходився в полі зору поліцейського, що підтверджується безперервною відео фіксацією, на якій зафіксовано позивача, який перебував один у транспортному засобі. Позивачу було повідомлено про це поліцейським під час з`ясування фактичних обставин справи. В усних поясненнях водій не заперечував той факт, що здійснив поворот праворуч та не надав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, проте, безпідставно вважав необхідним застосувати попередження за вчинення ним таких дій. Такі доводи позивача не спростували факт вчинення правопорушення, свідчили про не усвідомлення водієм протиправності своїх дій під час керування транспортним засобом, що створює підвищену небезпеку таких дій як для самого себе , так і для інших учасників дорожнього руху. Постанова про адміністративне правопорушення містить відомості встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП (а.с.18-25).

14 квітня 2025 року від відповідача поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько К.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказала, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Відповідач вказала, що 27.03.2025 р. нею, поліцейським роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції сержантом поліції Велько К.А. ухвалено постанову серії ЕНА № 4365466 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 11 год. 59 хв., керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчук по вул.. Шевченка,37/26 не подав сигнал світового покажчика повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України, що зафіксовано на Б/к 476963, 476218, 470767, реєстратор 1792. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, а саме відео з відеореєстратора та бодікамери (а.с.30-36).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 квітня 2025 р. адміністративну справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави (а.с.40-41).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2025 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карини Андріївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення повернуто до Автозаводського районного суду м. Кременчука для виконання вимог ч. 8 ст. 29 КАС України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04 червня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карини Андріївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення прийнято до провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи.

Від представника позивача ОСОБА_1 Щепілова О.В. до суду надійшло клопотання, у якому останній просив проводити розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги . У клопотанні вказав, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року не містить посилань на відеореєстратор, що вказаний в листі Батальйону патрульної поліції УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції. Таким чином, відеозапис з вказаного в постанові серії ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року «реєстратора 1792» не є та не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відеозаписи з відеорєстраторів, які отримували поліцейські 27.03.2025 року, підтверджують виключно факт порушення ними порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Без жодних доказів та підстав притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Поліцейською Велько К.А. не могло бути виявлено жодних подій 27.03.2025 року об 11 год 59 хв на вул. Шевченка, 37/26 в м. Кременчуці; до постанови серії ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року не додано доказів, на підставі яких поза сумнівом можливо встановити вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; поліцейськими на місці події порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП; в рапорті поліцейська Велько К.А. вказує завідому неправдиву інформацію з метою притягнення особи до відповідальності за правопорушення, яке не було цією особою вчинене.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.У відзивіц Велько К.А. прохала розглядати справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.03.2025 р. поліцейським роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту поліції сержантом поліції Велько К.А.. винесено постанову серії ЕНА № 4365466 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 27.03.2025 р. о 11 год. 59 хв., керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчук по вул.. Шевченка,37/26 не подав сигнал світового покажчика повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроювання, поворотом, розворотом (а.с.8).

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно п.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.4 ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнал покажчиком повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення.

Відповідно до коментарів, наведених в Правилах дорожнього руху до п. 9.4, зазначена вимога введена для більш точного визначення моменту початку подачі попереджувального сигналу. Поняття «завчасно» означає, що від початку подачі попереджувального сигналу до початку виконання манеру водій повинен рухатися без зміни смуги руху 50-100 м у населених пунктах.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З досліджених відеозаписів з бодікамер 470767, 476218 та відео реєстратора 1792, наданих відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейським. При спілкування інспектор поліції вказує позивачу про вчинення ним порушення ПДР України, а саме не подання сигналу світового покажчика повороту відповідного напрямку при повороті праворуч. ОСОБА_1 проти порушення ПДР заперечує.

Відеозаписом з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. З вказаного відеозапису вбачається, що позивач при повороті праворуч не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку (00 хв. 44 сек. відеозапису час 11:59:24, файл ІМG_4692).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Судом спростовується твердження позивача про те, що поліцейським не було надано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та те, що йому не було роз`яснено права під час розгляду справи, оскільки вказане зафіксовано на бодікамеру 476963, де ОСОБА_1 показано відео з реєстратора патрульної поліції, на якому зафіксовано адміністративне правопорушення, позивача повідомлено про початок розгляду адміністративної справи та роз`яснено його права.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова КАС ВС від 15.11.2018 у справі №524/5536/17).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах КАС ВС від 13.03.2020 справа №234/6323/17, від 31.10.2019 справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 справа №337/3389/16- а.

Постанова про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року може бути оцінена судом в розумінні статей 73, 74 КАС України у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки з наданих відео з бодікамер та відео реєстратора, які зазначені в постанові та додані до неї , чітко зафіксовано порушення позивачем правил ПДР України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про належність відповідачів у даному позові, суд виходить з наступного.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Суд вважає, що надані представником відповідача відеозаписи з нагрудного відео реєстратора є належними та допустимими доказами, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що представником відповідача спростовані доводи позивача про обставини зазначені у постанові, а тому вина позивача у вчиненні зазначених порушень доведена повністю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 4365466 від 27.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. На підставі вищевикладеного рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.

Оскільки суд відмовив в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст.19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241-246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карини Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4365466 від 27 березня 2025 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження по справі відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНКППО НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місце знаходження, м. Київ, вул. Федора Ернста,3, .

Відповідач Поліцейський 1 взводу 1 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Полтавської області Велько Карина Андріївна, місце знаходження: м. Кременчук, проїзд Захисників Азовсталі,3.

Суддя Л.І.Савченко