Справа № 380/22207/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22207/24 пров. № А/857/11162/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача: Венглевський Б.Б.,

представник відповідача: Шумик М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 380/22207/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя в 1-й інстанції Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 19 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Львівський окружний адміністративний суд здійснював розгляд позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання про визнання протиправними та скасування наступних рішень:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «Р» за №36505/13-01-24-08, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 298 854,00 грн., що включає в себе збільшення розміру грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму у розмірі 239 083,20 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 59770,80 гри.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «Р» за №36503/13-0124-08, яким позивачу донараховано суму грошових зобов`язань зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 24 904,50 грн., що включає в себе збільшення розміру грошового зобов`язання зі сплати військового збору на суму у розмірі 19 923,60 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 980,90 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «ПС» за №36499/13-01-24-08, яким позивачу донараховано суму штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн. за незабезпечення зберігання документів та надання посадовим особам, які провадять перевірку;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «ПС» за №36494/13-01-24-08, яким позивачу донараховано суму штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 340,00 грн. за несвоєчасну подачу податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №36505/13-01-24-08 від 23.08.2024 в частині донарахування (збільшення) грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, на загальну суму 60024 (шістдесят тисяч двадцять чотири) грн. 60 коп., в тому числі по податку 47765 грн. (сорок сім тисяч сімсот шістдесят п`ять) 88 коп., по штрафних (фінансових) санкціях 12004 (дванадцять тисяч чотири) грн. 92 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №36503/13-01-24-08 від 23.08.2024 в частині донарахування (збільшення) грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 5002 (п`ять тисяч дві) грн. 05 коп., в тому числі по військовому збору 4001 (чотири тисячі одна) грн. 64 коп., по штрафних (фінансових) санкціях 1000 (одна тисяча) грн. 41 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судовий збір у розмірі 1625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає про те, що відмовляючи у задоволенні пред`явленого у цій судовій справі позову, суд не врахував, що суми коштів, на які контролюючим органом донараховані суми податкових зобов`язань згідно Податкових повідомлень рішень в оскаржуваній цією апеляційною скаргою частині, є поворотною фінансовою допомогою (позикою), яка не підлягає оподаткуванню, що підтверджує невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Крім того, зазначають про те, під час ухвалення рішення суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які обумовили невірне та неповне встановлення фактичних обставин справи, а як наслідок вирішення по суті спору шляхом прийняття протиправного рішення в оскаржуваній цією апеляційною скаргою частині, що обґрунтовується наступним.

Під час розгляду та вирішення судової справи за № 380/22207/24 суд першої інстанції не дослідив належним чином договірні відносини між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що обумовили надходження на її розрахунковий рахунок коштів на які міститься посилання у змісті позовної заяви, поданої у цій судовій справі . Також, під час розгляду судової справи за № 380/22207/24 судом не досліджувались обставини фактичного проведення податкової перевірки, оформлюваної Актом за № 31805/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 від 29 липня 2024 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р.», а саме документи, які слугували підставою для висновків контролюючого органу, які згодом покладені в основу оскаржуваних позивачкою по справі податкових повідомлень-рішень.

В доводах апеляційної скарги вказує, що підставою для проведення перевірки став лист ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року в якому надано інформацію Національного банку України лист від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежів) у 2023 році.

Згідно листа Національного банку України встановлено, що під час нагляду за надавачам платіжних послуг, а також аналізу операцій фізичних осіб, проведеного, у тому числі за результатами опрацювання звернень Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, виявлено схему обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії на веб-сайтах або які надають послуги щодо доступу до таких азартних ігор з використанням ЕПЗ, емітованих українськими банками.

Апелянт просить скасувати в частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 р., яке ухвалене за результатами розгляду судової справи № 380/22207/24, яким у задоволенні пред`явленого по справі позову відмовлено та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким пред`явлений у цій судовій справі позов задовольнити.

Опонент апелянта подав відзив на апеляційну скаргу від 11.05.2025 у якому заперечує спростовує мотиви апеляційної скарги та просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю. Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 року в частині задоволення позовних вимог у справі 380/22207/24 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, зазначає, що відповідно до листа ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року надано інформацію Національного банку України лист від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежів) у 2023 році.

Згідно листа Національного банку України встановлено, що під час нагляду за надавачам платіжних послуг, а також аналізу операцій фізичних осіб, проведеного, у тому числі за результатами опрацювання звернень Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, виявлено схему обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії на веб-сайтах або які надають послуги щодо доступу до таких азартних ігор з використанням ЕПЗ, емітованих українськими банками.

За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації отримала дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 1328240,00 грн.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями та наказу ГУ ДПС у Львівській області № 3138-ПП від 13.06.2024 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 », проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року.

Під час проведення перевірки встановлено порушення:

пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п. «в» п.176.1 ст.176, п.177.5, п.177.11 ст.177, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме за не подання за 2023 рік податкової декларації про майновий стан і доходи.

пп.163.1 ст.163, п. 164.1 ст.164, п.п.164.2.20. п. 164.2. ст. 164, п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 р на загальну суму 239083,2 грн.

пп.1.2, п.п. 1.3., п.п. 1.5, п.п. 1.6. п.16 прим. 1 підрозділ 10 розділ ХХ Кодексу, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2. п. 168.1 ст 168 Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 19923,6 грн.

п.44.1, п. 44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, за незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, про що складено відповідний акт.

Зокрема, згідно наявної податкової інформації платник податків-фізична особа ОСОБА_1 за 2023 рік отримала дохід, який згідно з Податковим кодексом України, підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Платник податку - фізична особа ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік не подала, в тому числі отриманий дохід за 2023 рік у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) не декларувала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не нараховувала та не сплатила.

У зв`язку з виявленням порушення п.163.1. ст.163, пп.164.1.1. п.164.1 ст.164, пп.164.2.20. п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 239083,2 грн.(1328240,00*18%).

Перевіркою встановлено, що платник податку - фізична особа ОСОБА_1 за 2023 рік отримала доходів від переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) на загальну суму 1328240,00 грн. в результаті чого занизила податок на доходи фізичних осіб та занизила військовий збір за 2023 рік на загальну суму 19923,6 грн. (1328240,00*1,5% = 19923,6 грн.).

З огляду на викладене, а також в порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 19923,6 грн.

За результатами проведеної перевірки складено податкові повідомлення-рішень від 23.08.2024р. форми «Р» № 36505/13-01-24-08, № 36503/13-0124-08 та від 23.08.2024р. форми «ПС» № 36499/13-01-24-08, № 36494/13 01-24-08, які надіслано платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 23.08.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зареєстровану податкову адресу.

За висновками суду першої інстанції підставою для часткового задоволення позовних вимог слугувало те, що наданими відомостями АТ «Сенс Банк» по рахунку позивача, встановлено факт зарахування у 2023 році коштів за укладеними договорами позики: із рахунку ОСОБА_3 на суму 228371,00 грн., із рахунку ОСОБА_4 на суму 38405,00 грн., всього 266776,00 грн. . Вказані особи перебувають у родинних відносинах з позивачем, та є батьками позивача.

Вказана сума у розмірі 266 776,00 грн., на думку суду першої інстанції не підлягала включенню до розміру податкового нарахування, що складалось з розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового податку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до положень пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Судом першої інстанції встановлено, що документальну невиїзну перевірку позивача проведено на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, відомостей про відсутність поданих до органів ДПС позивачем податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік, а також інформації НБУ про надходження на банківські рахунки фізичної особи ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у загальній сумі 1 328240,00 грн., тобто з дотриманням вимог підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацами першого, третього пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно абзацу другого пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Наказ вважається надісланим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до листа ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року надано інформацію Національного банку України лист від 20.03.2024 №24 0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р платежів) у 2023 році. Згідно листа Національного банку України встановлено, що під час нагляду за надавачам платіжних послуг, а також аналізу операцій фізичних осіб, проведеного, у тому числі за результатами опрацювання звернень Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, виявлено схему обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії на веб-сайтах або які надають послуги щодо доступу до таких азартних ігор з використанням ЕПЗ, емітованих українськими банками. За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації, отримала дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 1 328 240,00 грн.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями та наказу ГУ ДПС у Львівській області № 3138-ПП від 13.06.2024 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 », головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Сеником Володимиром Володимировичем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року. Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 13.06.2024 №3138-ПП, а також письмове повідомлення від 14.06.2024 року №466/13 01-24-08-08 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 14.06.2024р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та отримано 21.06.2024 року.

Відповідно до вищевказаного листа ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02 07 від 26.03.2024 року надано інформацію Національного банку України лист від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р платежів) у 2023 році.

Згідно листа Національного банку України встановлено, що під час нагляду за надавачам платіжних послуг, а також аналізу операцій фізичних осіб, проведеного, у тому числі за результатами опрацювання звернень Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей, виявлено схему обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії на вебсайтах або які надають послуги щодо доступу до таких азартних ігор з використанням ЕПЗ, емітованих українськими банками. За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації отримала дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 1 328 240,00 гривень.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 1 328 240,00 грн у вигляді інших доходів. Згідно пп.14.1.55 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до п.163.1. ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:

- 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України - базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Відповідно до пп.164.1.1. п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно пп.164.1.3 п.164.1 ст. 164 ПКУ - загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. Відповідно до пп.164.2.20. п.164.2 ст.164 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Згідно пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пп.168.2.2 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність. Згідно п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Також колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів, оскільки, такі обставини не спростовують факту відображеного в інформації НБУ щодо надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 (батько позивача) було укладено договори позики: №1 від 11.01.2023, №2 від 10.03.2023, №3 від 01.05.2023, №4 від 21.07.2023, №5 від 02.11.2023.

Крім цього, між позивачем та ОСОБА_2 (мати позивача) було укладено договори позики: №1 від 03.05.2023, №2 від 17.07.2023, №3 від 09.12.2023.

Факт родинних зв`язків позивача із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження позивача НОМЕР_2 від 07.06.2003, виданого Міським відділом РАЦС Львівського обласного управління юстиції.

Відповідно до умов договорів позики, укладених між позивачем та ОСОБА_3 , сума позики становить 324000,00 грн., в тому числі: за договором №1 від 11.01.2023 100000,00 грн., №2 від 10.03.2023 100000,00 грн., №3 від 01.05.2023 20000,00 грн., №4 від 21.07.2023 100000,00 грн., №5 від 02.11.2023 4000,00 грн.

Відповідно до умов договорів позики, укладених між позивачем та ОСОБА_2 , сума позики становить 194000,00 грн., в тому числі: за договором №1 від 03.05.2023 180000,00 грн., №2 від 17.07.2023 8000,00 грн., №3 від 09.12.2023 6000,00 грн.

У вказаних договорах позики зазначено реквізити сторін, зокрема, рахунки у АТ «Сенс Банк»: ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , ОСОБА_3 № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 № НОМЕР_5 .

Вказані реквізити банківських рахунків за стандартом IBAN ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджуються також наданими відомостями АТ «Сенс Банк».

Із наявної в матеріалах справи виписки АТ «Сенс Банк» за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 за рахунком позивача № НОМЕР_3 , суд встановив зарахування переказу коштів:

- з картки на картку на суму: 50000,00 грн. (дата транзакції 11.01.2023), 50000,00 грн., 50000,00 грн. (13.03.2023), 49971,00 грн. (13.03.2023), 20000,00 грн. (03.05.2023), 3000,00 грн. (02.11.2023), 300,00 грн. (02.11.2023), 400,00 грн. (07.11.2023), 300,00 грн. (10.11.2023), 3000,00 грн. (09.12.2023);

- поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , платник ОСОБА_3 , на суму 50000,00 грн. (24.07.2023); поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , платник ОСОБА_3 , на суму 49900,00 грн. (24.07.2023).

Відповідно до довідки АТ «Сенс Банк» від 18.07.2024 №33220-33.4, за період з 10.01.2023 по 12.07.2024 на рахунок позивача надійшли зарахування на загальну суму 342736,00 грн., в тому числі:

- з рахунку № НОМЕР_4 ( ОСОБА_3 ) на загальну суму 249421,00 грн., в тому числі 228371,00 грн. за 2023 рік;

- з рахунку № НОМЕР_5 ( ОСОБА_2 ) на загальну суму 39415,00 грн., в тому числі 38405,00 грн. за 2023 рік.

Таким чином, наданими відомостями АТ «Сенс Банк» по рахунку позивача, встановлено факт зарахування у 2023 році коштів за укладеними договорами позики: із рахунку ОСОБА_3 на суму 228371,00 грн., із рахунку ОСОБА_2 на суму 38405,00 грн., всього 266 776,00 грн.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема частин 2, 3 статті 1049, позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В цій частині висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими.

Щодо доведеності встановленого актом перевірки порушень позивачем в розмірі отриманих коштів, що становлять 1061464,00 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового Кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А за пп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За правилами пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до п.164.3 ст.164 Податкового кодексу при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 Податкового кодексу України. Відповідно до пп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно п.167.1 ст.167 Податкового Кодексу Українитавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на рахунки фізичної особи ОСОБА_1 склав 1 328 240,00 грн.

P2P-платежі (з англ. peer-to-peer або person-to-person) це грошові перекази від однієї людини іншим людям. P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках. Такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів рідним, знайомим, друзям.

Однак, під час перевірки встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 отримав дохід у 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 1 328 240,00 грн. із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір. Висновки суду першої інстанції про те, що нарахування податку за ставкою 18% та військового збору 1,5% за 2023 рік необхідно здійснити із суми 1 061 464,00 грн. , колегія суддів вважає правильними.

Враховуючи, що податковим органом не подано апеляційну скаргу стосовно заперечень висновків суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів вважає некоректною вимогу, що розміщена у п.2 резолютивної частини поданого відзиву від 11.05.2025 року.

Крім того, згідно пп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи неподання позивачем податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, податковим органом правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн. за порушення пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, на підставі податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «ПС» за №36494/13-01-24-08.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачем порушено вимоги п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів, що стало підставою для застосування згідно податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року, форми «ПС» за №36499/13-01-24-08, штрафної санкції в сумі 1020,00 грн.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі закону, обґрунтована, з дотриманням відповідної процедури.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 243, 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 380/22207/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 19.06.25