Справа № 160/15794/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/15794/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року в адміністративній справі №160/15794/24 (головуючий суддя першої інстанції Бухтіярова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; (третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.06.2024 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02.04.2024 року №9/с про відмову у призначенні їй, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , з яким проживала однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, та цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, одноразової грошової допомоги з підстав загибелі під час безпосередньої участі у бойових діях;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу з підстав загибелі ОСОБА_3 під час безпосередньої участі у бойових діях, відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 02.04.2024 №9/с, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим. Апелянт зазначає, що Постанова №975 передбачає: допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому саме на цю дату застосовується законодавство щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Вказує, що пунктом 5 Порядку №975 визначено розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Особи, які проживали однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем, без реєстрації шлюбу не є особами, які мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Зазначає, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 на дату загибелі відсутня. Таким чином, Міністерство оборони України прав позивача не порушувало, оскільки відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.

Позивач та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Справа розглянута відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 27.07.2000 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 за №1/14 від 12.01.2023 року молодший сержант ОСОБА_2 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 22.03.2022 року №118 призваний на військову службу під час мобілізації в особовий період та направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із довідкою про причину смерті (до форми №106/о №8016 (видається для поховання)) від 27.12.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років, про що 06.01.2023 року складено відповідний актовий запис №21, місце смерті: Україна, Донецька область, Бахмутський район, с.Курдюмівка (а.с.22).

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2023 року у справі №207/242/23 встановлено факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Курдюмівка Бахмутського району Донецької області (актовий запис про смерть №21 від 06.01.2023 року), однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в період з 1997 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (а.с.24-28).

13.04.2023 року позивач звернулась із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_7 та Міністерства оборони України, в якій просила виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» як одному з подружжя у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 в зоні військових дій, а саме в селищі Кюрдюмівка Бахмутського району Донецької області, внаслідок вибухової травми.

До вказаної заяви додано копії: паспорту; ідентифікаційного номера платника податків; свідоцтва про смерть; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №9 від 06.01.2023; довідки про причину смерті; лікарського свідоцтва про смерть; рішення суду; копію довідки за реквізитами.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №9/с від 02.04.2024 року, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.15-16).

Вказане рішення мотивоване тим, що позивача відповідно до рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2023 року по справі №207/242/23 визнано такою, що спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим ОСОБА_2 в період часу з 1997 року по 23.12.2022 року. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 06.01.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 05.01.2024 №321/КЦ/109 і на цю дату визначається право осіб на одержання одноразової грошової допомоги. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя загиблого. Згаданим судовим рішенням задоволено заяву про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, як члена сім?ї загиблого, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 22.11.2023 №7 інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 на дату загибелі відсутня. Документи, якими б підтверджувалось право ОСОБА_1 на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на розгляд Комісії не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_12 листом №7/17307/19 від 08.05.2024 року повідомлено позивачу про прийняте Комісією вищезазначене рішення (а.с.17)

Не погодившись з рішенням відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги, позивач оскаржила таке рішення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене статтею 16-1 Закону №2011-XII, яка у редакції на час виникнення спірних відносин визначала, що до таких осіб належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Суд встановив, що судовим рішенням від 10.03.2023 року у справі №207/242/23 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що позивач вважається членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні положень статті 3 Сімейного кодексу України, оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено їх проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка, а також те, що в період з 1997 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, суд вважає, що на позивача поширюється дія статті 16-1 Закону №2011-XII та у неї наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Предметом спору у даній справі є наявність права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , з яким позивач спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII; в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час загибелі ОСОБА_2 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно абзацу 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку №975 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 56 років, про що 06.01.2023 року складено відповідний актовий запис №21, (а.с.22).

Відтак, хоча особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, проте одноразова грошова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 5 Порядку №975 визначено, зокрема, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Пунктом 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 13.04.2023 року звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 та Міністерства оборони України із заявою, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу як одному з подружжя у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

До заяви від 13.04.2023 року позивачем долучено копії наступних документів: паспорту; ідентифікаційного номера платника податків; свідоцтва про смерть; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №9 від 06.01.2023 року; довідки про причину смерті; лікарського свідоцтва про смерть; рішення суду; копію довідки за реквізитами.

Рішенням комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 02.04.2024 року №9/с, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відмова обґрунтована тим, що за поданими документами заявниця не відноситься до одного з подружжя загиблого, інформація щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 на дату загибелі відсутня, а рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2023 року по справі №207/242/23 задоволено заяву про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Розглядаючи спір щодо протиправності оскаржуваних дій (бездіяльності) та порушення такими діями прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

З наведених вище норм права вбачається, що одноразова грошова допомога виплачується:

1) членам сім`ї військовослужбовця; утриманцям;

2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Обставина, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, є доведеною та сторонами не заперечується.

Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи належить ОСОБА_1 до членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , або його утриманців, які відповідно до статті 16-1 Закону №2011-ХІІ мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Апеляційний суд зазначає, позивачем надано відповідачу та до матеріалів справи рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2023 року у справі №207/242/23, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Курдюмівка, Бахмутського району Донецької області (актовий запис про смерть №21 від 06.01.2023 року), однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в період з 1997 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (а.с.24-28).

Разом з цим, відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на день смерті ОСОБА_2 23.12.2023 року) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Крім того, апеляційний суд зазначає, що рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.03.2023 року по справі №207/242/23 встановлено лише факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 року по справі №809/1346/17 зазначив, що встановлення рішенням суду факту спільного проживання із загиблим військовослужбовцем може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі №461/3169/17, від 23 січня 2020 року у справі №804/1501/18, від 24 лютого 2025 року №240/12904/23.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2023 року у справі №207/242/23 не встановлювався і факт перебування позивача на утриманні загиблого військовослужбовця.

Згідно статті 31 Закон №2262-XIІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Доказів того, що ОСОБА_1 була утриманцем ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Апеляційний суд знов звертає увагу, що нормами законодавства, які були чинними на час день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (23.12.2022 року - день смерті військовослужбовця), визначалося, що особи, з якими військовослужбовець проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до цієї категорії осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги, не відносяться.

Зміни до частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, внесені лише 29.03.2024 року, а тому не можуть бути застосовані для врегулювання спірних правовідносин.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято законне та правомірне рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року в адміністративній справі №160/15794/24 задовольнити.

Рішення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року в адміністративній справі №160/15794/24 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; (третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко