Справа № 320/3706/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3706/23 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Василенка Я.М., Кобаля М.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - позивач/АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач/апелянт/ДПС України) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію відповідача, яка оформлена листом від 12 грудня 2022 року № 2190/ІПК/99-00-24-03-03-06;

- зобов`язати ДПС України надати АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на необґрунтованість та протиправність податкової консультації, оскільки вона не містить належний опис питання, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків; обґрунтування застосування норм законодавства; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, тобто не відповідає вимогам пункту 52.3 статті 52 ПК України і не може вважатись належним чином наданою письмовою індивідуальною податковою консультацією. За твердженнями позивача, для належної відповіді на поставлене питання відповідач мав проаналізувати фактичні обставини у поєднанні з приписами діючого податкового законодавства, однак контролюючий орган обмежився лише цитуванням норм податкового законодавства без надання конкретної та вичерпної відповіді на поставлене позивачем питання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року адміністративний позов АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 12 грудня 2022 року № 2190/ІПК/99-00-24-03-03-06.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнутл на користь АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (, адреса: 04119, місто Київ, вулиця Ю. Іллєнка, будинок 42) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, адреса: 04053, Львівська площа, будинок 8) судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна індивідуальна податкова консультація суперечить нормам податкового законодавства, оскільки не надає відповіді на поставлене платником податків питання. При цьому, податкове законодавство не містить перелік питань, відповіді на які контролюючий орган може не надавати. Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але ніяких висновків або рекомендацій щодо їх застосування не має, підлягає скасуванню. Позивач фактично не отримав допомоги контролюючого органу стосовно практичного використання конкретних норм закону або нормативно-правових актів з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган. Втім, обов`язок надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду у разі скасування судом відповідної консультації закріплений у Податковому кодексі Україні і не потребує дублювання судом, у зв`язку із чим суд не вбачає за необхідне зобов`язувати відповідний податковий орган здійснити дії, які і так передбачені для нього законом як обов`язкові у разі скасування податкової консультації.

В апеляційній скарзі ДПС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, цитуючи при цьому зміст оскаржуваної податкової консультації.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач підтримав рішення суду першої інстанції, просив залишити його в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що висновки, викладені в оскарженій індивідуальній податковій консультації, суперечать чинному податковому законодавству, оскільки компенсація витрат на проживання працівників під час вимушеної евакуації зумовлена виконанням ними трудових обов`язків і тому не може вважатися додатковим благом, що підлягає оподаткуванню. Також підкреслено, що консультація не врахувала фактичні обставини, викладені в запиті, і порушила принципи законності та обґрунтованості, передбачені Конституцією та Податковим кодексом України.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» зареєстрована 20 лютого 1995 року - є юридичною особою, державною організацією (установою, закладом). Основним видом економічної діяльності товариства є 60.20 Діяльність у сфері телевізійного мовлення.

У серпні 2022 року та у листопаді 2022 року АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» звернулось до ДПС України з проханням надати індивідуальну податкову консультацію, за питанням, сформульованим наступним чином: «Чи є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором вартість проживання в готелях працівників у період вимушеної евакуації, що зумовлено виконанням ними трудової функції, пов`язаної із забезпеченням належного функціонування телерадіокомпанії, що оплачуватиметься АТ «НСТУ» безготівковим розрахунком відповідно до укладених договорів з постачальниками послуг проживання?» (т.1, а.с.10-13).

В пояснення необхідності надання консультації вказали, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації та введенням воєнного стану центральна дирекція АТ «НСТУ» вимушена вживати заходів для забезпечення безперебійного інформування населення про стан ситуації з безпекою та діяльністю державних органів; для реалізації зазначеного необхідно було евакуювати частину працівників і техніки з м. Києва до більш безпечних регіонів України. Для розміщення евакуйованих працівників товариства потрібно укладати договори на послуги з проживання з готелями, оплата за якими має здійснюватися безготівковим розрахунком на зазначені в договорі банківські реквізити. Згідно з колективним договором АТ «НСТУ» на 2021-2026 роки компенсація працівникам за найм (оренду) тимчасового житла здійснюється відповідно до порядку, затвердженого рішенням правління товариства. Зазначили, що відповідно до Тимчасового порядку виплати компенсації працівникам за найм тимчасового житла на період воєнного стану, затвердженого рішенням правління АТ «НСТУ» від 26 лютого 2022 року № 294, у випадку організованого прибуття працівників для проживання в закладах тимчасового проживання АТ «НСТУ» може здійснювати відповідну оплату безпосередньо на рахунок такого закладу.

12 грудня 2022 року ДПС України надано індивідуальну податкову консультацію № 2190/ІПК/99-00-24-03-03-06 (т. 1, а.с.14-17), у якій зазначено таке: «Чи є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором вартість проживання в готелях працівників у період вимушеної евакуації, які забезпечують належне функціонування телерадіокомпанії, що оплачуватиметься АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» безготівковим розрахунком відповідно до укладених договорів з постачальниками послуг проживання?

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Кодексу дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий, зокрема, резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Кодексу, відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 якого платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 ст. 163 Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід до якого включається дохід, отриманий таким платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді, зокрема: вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах (підпункт «а» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу); вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених Кодексом для оподаткування прибутку підприємств (підпункт «б» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу); вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункту 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 Кодексу.

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу (підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу).

При цьому додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Кодексу) (підпункт 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Кодексу ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 ст. 167 Кодексу).

Також зазначений дохід є об`єктом оподаткування військовим збором (підпункт 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу).

Ставка військового збору становить 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу (підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу).

Зауважуємо, що нормами пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу не передбачено застосування для військового збору коефіцієнта, визначеного пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.

Податковий агент, поняття якого наведено у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу, та ставку військового збору 1,5 відсотка, визначену в підпункті 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Кодексу).

Враховуючи викладене, у разі якщо юридичною особою (роботодавцем) на підставі укладених з готелем договорів на послуги з проживання фізичних осіб (працівників) здійснюється оплата цих послуг за власний рахунок, то з метою оподаткування вартість вказаних послуг включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків як додаткове благо оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

Зауважуємо, що відповідно до пункту 52-8 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема, статтями 52 і 53 Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі.

Крім того, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1X, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу.

Так, згідно з підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених зазначеним підпунктом Кодексу.

Відповідно до пункту 52.2 статті 52 Кодексу індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.».

Не погоджуючись з наданою індивідуальною податковою консультацією, позивач звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Оскільки оскаржуване рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, з ним погодились сторони, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ДПС України в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова консультація - це індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій (підпункт 14.1.172-1 ПК України).

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 ПК України).

Як передбачено пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації. Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію (пунктом 53.2 статті 53 ПК України).

Зміст наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Отже податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому, платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, й визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Обов`язковими ж складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

При цьому, враховуючи положення статті 52 ПК України, оскільки така податкова консультація має індивідуальний характер, вона має містити висновок з питань практичного використання конкретних норм законодавства.

Тобто за її результатами платник податків повинен зрозуміти як йому діяти за конкретних фактичних обставин з урахуванням чинного правового регулювання відносин у сфері податків, з метою недопущення з його боку будь-яких порушень закону.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 грудня 2020 року у справі № 805/112/16-а, від 13 серпня 2021 року у справі № 816/1510/16.

Досліджуючи питання, поставлене позивачем у зверненні до контролюючого органу про надання індивідуальної податкової консультації, судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правомірність наданих відповідачем роз`яснень щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором вартості проживання працівників у період їх вимушеної евакуації, оплата якого здійснюється роботодавцем у зв`язку з виконанням працівниками трудових обов`язків в умовах воєнного стану.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем на запит позивача була надана індивідуальна податкова консультація з порушенням наведених приписів ПК України.

Так, зі змісту податкової консультації вбачається, що відповідач обмежився загальним цитуванням положень ПК України, не надавши обґрунтованої відповіді на поставлене платником податків питання: чи є вартість проживання працівників у період вимушеної евакуації, яка оплачується товариством, базою для оподаткування ПДФО та військовим збором.

Звернення позивача до податкового органу не було формальним або гіпотетичним, а зумовлено реальною управлінською необхідністю у період воєнного стану - забезпечення житлом працівників для безперервного функціонування стратегічно важливої телерадіокомпанії. У цій ситуації платник податків обґрунтовано очікував отримати не загальні норми, а чітке роз`яснення щодо правомірності своїх дій з податкової точки зору.

При цьому залишено поза увагою фактичні обставини, викладені у запиті, зокрема: виконання працівниками трудової функції під час евакуації, здійснення оплати проживання відповідно до колективного договору та внутрішніх рішень правління товариства, а також особливі умови, пов`язані з воєнним станом.

Надання індивідуальної податкової консультації є не лише правом, а й обов`язком контролюючого органу, спрямованим на забезпечення публічного інтересу - формування правової визначеності у відносинах між державою та платниками податків. Уникнення відповіді на конкретно сформульоване питання порушує цей баланс і суперечить меті, задля якої закон передбачив можливість звернення за консультацією.

Податкова консультація, яка не містить конкретного висновку з урахуванням зазначених обставин, не виконує своєї функції як роз`яснення контролюючого органу і не дає змоги платнику податків отримати захист у вигляді правової визначеності та запобігання негативним наслідкам у вигляді санкцій за можливе порушення податкового законодавства.

Такий підхід податкового органу суперечить також принципам податкового законодавства, закріпленим у статті 4 ПК України, зокрема принципу презумпції правомірності рішень платника податків, принципу правової визначеності, а також принципу обґрунтованості дій контролюючих органів.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 грудня 2020 року у справі № 805/112/16-а та від 13 серпня 2021 року у справі № 816/1510/16, відповідно до якої індивідуальна податкова консультація повинна бути змістовною, враховувати конкретні обставини, на підставі яких сформульовано запит, і містити практичні висновки щодо застосування податкового законодавства.

Як наслідок, дії відповідача створили ситуацію юридичної невизначеності, в якій платник податків не має можливості достеменно оцінити правомірність своїх дій, а тому ризикує бути притягнутим до фінансової відповідальності, незважаючи на добросовісну поведінку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації ДПС України від 12 грудня 2022 року № 2190/ІПК/99-00-24-03-03-06 як такої, що не відповідає вимогам законодавства щодо її змісту, є юридично неспроможною та не виконує функцію офіційного роз`яснення.

Таким чином, індивідуальна податкова консультація, яка не відповідає законодавчим вимогам щодо структури та змісту, підлягає скасуванню як така, що не виконує передбаченої функції забезпечення правової визначеності для платника податків у конкретній ситуації.

При цьому, суд не здійснює тлумачення податкового законодавства замість контролюючого органу, а виконує перевірку дотримання ДПС вимог до змісту податкової консультації, виходячи з наведених обставин і запиту платника податків.

Доводи апеляційної скарги ДПС України зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом обставин справи та не спростовують його висновку про відсутність належних мотивів та обґрунтувань наданої податкової консультації.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Василенко Я.М.

Кобаль М.І.