Справа № 990/225/25
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2025 року

м. Київ

справа №990/225/25

адміністративне провадження №П/990/225/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Єресько Л.О, Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.,

розглянувши заяву представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича від участі у справі № 990/225/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року в частині встановлення кодованих результатів практичних завдань позивача № 0063578 та 0015340;

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести повторну оцінку практичних завдань позивача № 0063578 та № 0015340 в складі іншої колегії із зазначенням мотивів та обґрунтування виставлення балів за кожним визначеним Методичними вказівками критерієм оцінки практичного завдання.

За наслідками автоматизованого розподілу адміністративний позов передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача - Мартинюк Н.М., суддів -Єресько Л.О., Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного

провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

Від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла заява про відвід судді Жуку А.В., обґрунтована тим, що Комісії відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 судді Жука А.В. також брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, тільки, на відміну від позивача, з адміністративної спеціалізації і її участь була припинена на етапі складення кваліфікаційного іспиту з аналогічних підстав, що й у ОСОБА_1 . Відповідач указує, що мотиви прийняття Комісією оскаржуваного рішення стосовно позивача та ІНФОРМАЦІЯ_1 Жука А.В. є ідентичними, оскільки ухвалені в межах одного (єдиного) конкурсу, та в процесі якого Комісія керувалась єдиним нормативно-правовим підґрунтям. Тобто змістове наповнення рішень щодо позивача та ІНФОРМАЦІЯ_1 судді є однаковим, а фактичною відмінністю між ними залишаються лише дати та реєстраційні номери. Указані обставини створюють підстави для сумніву у неупередженості судді Жука А.В та його безсторонності, оскільки наявність подібних правових підстав у обох позовах зумовлює об`єктивну ймовірність того, що оцінка одного з подібних до його ІНФОРМАЦІЯ_1 позовів (в яких, як і у позові його ІНФОРМАЦІЯ_1, піднімаються ідентичні питання) матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи.

Посилаючись на те, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №94/зп-23 (зі змінами), є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами, відповідач вважає, що суддя Жук А.В. не може брати участі у розгляді цієї справи, з підстав, визначених пунктами 2 та 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).

Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Радишевської О.Р. (наказ від 2 червня 2025 року №1849/0/6-25), та у відпустці судді Жука А.В. (наказ від 10 червня 2025 року №5а/0/6-25) розгляд цієї заяви відбувся по виходу суддів із відрядження і відпусток.

Дослідивши матеріали позову, проаналізувавши мотиви та обґрунтування заявленого самовідводу, Суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 40 КАС України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За умовами пунктів 2, 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи ; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою статті 40 КАС України визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (частина третя статті 40 КАС України).

За правилами частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею,

який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Перевіряючи мотиви, з яких виходило ВККС України, обґрунтовуючи заяву про відвід судді Жуку А.В., Верховний Суд зазначає, що надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

За змістом пункту 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 104-106 рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 9 квітня 2013 року зазначено таке.

Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див.

рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Разом з тим, щодо об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Верховний Суд звертає особливу увагу на положення частини четвертої статті 36 КАС України про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто, висловлена суддею правова позиція в іншій справі не може бути окремою підставою для відводу такого судді.

Оцінивши наведені у заяві про відвід мотиви, колегія суддів дійшла висновку, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України не заявляє про обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду суддею Жуком А.В. цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, оскільки, як указав відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 судді Жука А.В. брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів з адміністративної спеціалізації, в той час як ОСОБА_1 оскаржує результати конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів з цивільної спеціалізації. Отже, наведені ВККС фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності судді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з предмета та меж заявлених позовних вимог та зазначених у позовній заяві доводів, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на можливу упередженість Жука А.В., як судді, у справі, що розглядається, або його необ`єктивність при її розгляді чи заінтересованість у результаті її розгляду, у зв`язку із чим у задоволені заяви Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука А.В. необхідно відмовити.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича у розгляді справи №990/225/25 - визнати необґрунтованою.

2. Передати заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

О.Р. Радишевська,

Судді Верховного Суду