Справа № 160/24414/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24414/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року (головуючий суддя Златін С.В.)

у справі №160/24414/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року у справі № 160/26537/21;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року у справі №160/26537/21,

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2015 - 2018 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного сулу від 18.10.2022 року у справі № 160/26537/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 09.11.2013 по 23.10.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з 10.11.2017 по 31.07.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка з 01.01.2020 зарахована на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . 31.07.2018 позивача було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. 12.09.2023 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №160/26540/21 відповідачем виплачено на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки у сумі 23743,42 грн із одночасним утриманням військового збору 1,5%. 12.09.2023 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №160/26537/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 23.10.2016 та з 10.11.2017 по 31.07.2018 у сумі 59920,26 грн із одночасним утриманням військового збору 1,5%. Так, після виплати індексації грошового забезпечення позивачу стало відомо, що в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 років, грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки, а саме без врахування індексації грошового забезпечення. За таких обставин, позивач вважає, що внаслідок протиправного не врахування відповідачем індексації грошового забезпечення при обрахунку зазначених виплат він отримав знецінене грошове забезпечення, що є порушенням його прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Оскільки, у даному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що оскаржуваним рішенням суду встановлено, що позивач проходив військову службу у відповідача з 09.11.2013 по 23.10.2016, а з 10.11.2017 по день звільнення з військової служби 31.07.2018 він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Судом також встановлено, що військова частина НОМЕР_2 була зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 тільки 01.01.2020. Враховуючи зазначене на день звільнення позивача з військової служби 31.07.2018 розрахунок з ним мав проводитися військовою частиною НОМЕР_2 , де він в той час проходив службу, а не відповідачем. Грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік також нараховувалась та виплачувалась позивачу військовою частиною НОМЕР_2 . Таким чином, за позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності при обрахунку позивачу допомоги на оздоровлення за 2018 рік та одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки має відповідати військова частина НОМЕР_2 , а не відповідач, що, на думку останнього, свідчить про незаконність рішення суду в цій частині. Крім того, скаржник вказав про те, індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не ж постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 з 09.11.2013 по 23.10.2016 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З 10.11.2017 по 31.07.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка з 01.01.2020 зарахована на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу від 31.07.2018 №177 позивача 31.07.2018 звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У період проходження військової служби позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, що підтверджується наказом від 31.07.2018 №177.

При звільненні з військової служби позивачу відповідно до наказу від 31.07.2018 №177 виплачено одноразову допомоги при звільненні за 19 календарних років військової служби виходячи з місячного грошового забезпечення.

У період проходження військової служби ОСОБА_1 не у повному розмірі виплачувалась індексація грошового забезпечення та не виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій при звільненні, у зв`язку з чим він звернувся до суду із позовами у справах №160/26540/21 та 160/26537/21.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №160/26540/21, яке набрало законної сили 08.09.2022, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки, що передбачена ст.16-2 Закону України «Про відпустки» та п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

12.09.2023 на виконання рішення суду від 18.02.2022 у справі №160/26540/21 відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 виплачено на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки у сумі 23 743,42 грн, що підтверджується банківською випискою по картці/рахунку ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2022 в справі №160/26537/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 23.10.2016 року та з 10.11.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року у справі №160/26537/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року в частині відмовлених позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову в цій частині;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 23.10.2016 року та з 10.11.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року;

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 включно відповідно до абзаців 4 - 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.07.2018 включно відповідно до абзаців 4 - 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум індексації грошового забезпечення.

12.09.2023 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №160/26537/21 відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 23.10.2016 та з 10.11.2017 по 31.07.2018 у сумі 59 920,26 грн, що підтверджується банківською випискою по картці/рахунку ОСОБА_1 .

Вважаючи, що відповідачем при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018 рік протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення; при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 років передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення; при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами пунктів 1, 8, 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту (14) військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

За змістом частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07 листопада 2007 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що право на грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік, компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток за період з 2015-2018 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні позивач набув, в цій частині його право було реалізоване.

Відтак, спірним питанням в цій справі є бездіяльність відповідача щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік, компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015-2018 роки без урахування індексації грошового забезпечення. Тобто, дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-XII від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення».

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За змістом статті 19 Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту другого Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 30.12.2020 у справі №359/8843/16-а, від 21.12.2021 у справі № 820/3423/18, від 30.11.2023 у справі №380/21619/21.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, грошова допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, без урахування індексації грошового забезпечення.

При цьому, індексація грошового забезпечення за періоди з 01.12.2015 по 23.10.2016, з 10.11.2017 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 31.07.2018 виплачена позивачу військовою частиною НОМЕР_1 лише 12.09.2023 - на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №160/26537/21.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, були відсутніми правові підстави для її неврахування при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Вирішуючи питання про суб`єкта, який є належним відповідачем у цій справі та якого належить зобов`язати вчинити відповідні дії на користь позивача у зв`язку з наявними обставинами порушення його права, суд першої інстанції правильно врахував те, що 12.09.2023 індексація грошового забезпечення та компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій були виплачені позивачу саме військовою частиною НОМЕР_1 , крім того з 01.01.2020 військова частина НОМЕР_2 була зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 та в разі задоволення позовних вимог виплата грошового забезпечення повинна бути проведена саме відповідачем у даній справі - військовою частиною НОМЕР_1 .

За таких обставин, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі №160/24414/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров