Справа № 211/6984/25
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи № 211/6984/25
Номер провадження 2-а/211/174/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням судді Гонтар А.Л.

з участю секретаря судового засідання Бодрухіної Е.А.

представника позивача Порхун В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянство які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

встановив:

представник Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Порхун В.О. 20 червня 2025 року звернулась до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянство які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення його за межі території України.

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження; доручено Миколаївському пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України забезпечити участь громадянина російськой федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

У судовому засіданні представник позивача Порхун В.О. позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин російськой федерації ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Омськ , прибув до України за паспортом громадянина рф, коли востаннє здійснив в`їзд в Україну не пам`ятає.

Коли втратив підстави для подальшого перебування на території України громадянин російської федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилився від виїзду з території України.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Відділу №9 у м.Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина рф біженцем, або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

Керуючись нормами ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими посадовими особами Довгинцівсько-Металургійного відділу у м.Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 19.06.2025 року щодо громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення №000449 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким останнього зобов`язано залишити територію України. Рішення громадянином рф ОСОБА_3 не виконано.

19.06.2025 р. громадянина рф ОСОБА_3 було затримано співробітниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області, під час перевірок було встановлено, що паспорт громадянина рф втрачено.

Отже, наразі громадянин рф ОСОБА_3 не має паспортного документа іноземця.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами Відділу №9 у м.Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії МДН000199 від 19.06.2025, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.203 КУпАП.

Відповідно до діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

На підставі положень, зазначених у ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, зокрема, відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, у ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян від 10.01.2002, яка набрала чинності 20.02.2002, передбачено, що громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Відповідно до ст. 2 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян:

1. Громадяни держави однієї Сторони, які втратили документи, зазначені у Додатку до цієї Угоди, на території держави іншої Сторони, повинні негайно повідомити компетентні органи держави перебування, які видають довідку, що підтверджує заяву про втрату документів.

2. Особам, зазначеним у пункті 1 цієї Статті, дипломатичні представництва або консульські установи відповідної Сторони видаватимуть дійсний документ для повернення в державу свого громадянства. Виїзд таких осіб з території держави перебування може здійснюватися без додаткових дозвільних записів.

У Додатку 1 до Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян України і Республіки Вірменія, встановлено перелік документів громадян Республіки Вірменія для в`їзду, перебування і пересування територією України: паспорт громадянина Республіки Вірменія; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису про польотне завдання); свідоцтво на повернення в Республіку Вірменія (тільки для повернення в Республіку Вірменія); свідоцтво про народження для дітей віком до 16 років (тільки для виїзду з України в супроводженні законних представників).

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150 (зі змінами), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідач, востаннє здійснив в`їзд в Україну 16.02.2019 за внутрішнім паспортним документом громадянина Республіки Вірменія, та з того часу не виїжджав.

Без законних підстав для перебування на території України визначених у ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених у ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

Відповідач із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством, відповідач ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

У положеннях ч.3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно з абзацем першим ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусове повернення не застосовується до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Громадянин російської федераціі ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ),, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

тривалий час перебуває на території України без законних підстав (граничний період тимчасово перебування відповідача на території України, визначений відповідно до законодавства України (не більш як 90 днів протягом 180 днів) закінчився), що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців;

дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»);

у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України;

у відповідача відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням останнього на території України;

у відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків, чи інших проїзних документів.

Наявність вищезазначених обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого ч.1 ст.289 КАС України, положень ч.8 ст.26,ч.3 та ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин російської федераціі ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ),, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139, ст. 289 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд

вирішив:

позов Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російськой федераці ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянство які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою та забезпечення примусового видворення за межі території України .

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Допустити рішення до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 20 червня 2025 року.

Суддя А.Л. Гонтар