Справа № 322/226/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2025 року м. Дніпросправа № 322/226/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.03.2025 року (головуючий суддя Губанов Р.О.)

в адміністративній справі №322/226/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області Департаменту Патрульної поліції сержанта поліції Білик Ольги Олексіївни, Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 25.02.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області, в якому просив:

- скасувати постанову серія ЕНА №3976662 від 31.01.2025 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позов обґрунтовано тим, що інкримінованого йому порушення п.9.2 «б» він не вчиняв, а доказ який йому було показано, є недопустимим.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06.03.2025 року залучено у якості другого відповідача Департамент патрульної поліції.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області 17.03.2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що подія і склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у постанові серія ЕНА №3976662 від 31.01.2025, а також підтверджуються відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля і відеозаписами здійсненими на бодікамери поліцейських. Отже представником відповідачів доведено факт порушення позивачем вимог п.9.2 «б» ПДР під час керування ним транспортного засобу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Серед іншого вказує, що наданий відео доказ є недопустимим.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції ухвалою від 22.05.2025 витребувано у відповідача докази: DVD-r диск на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та витребувано у позивача докази (та пояснення за необхідності) щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з урахуванням того, що позивач знав (міг знати) вже 31.01.2025 про постанову серії ЕНА №3976662.

На виконання зазначеної ухвали сторони надали свої докази та пояснення.

Так, відповідачем надано DVD-r диск та зазначено, що до відзиву на позов до суду першої інстанції надавався такий диск, диск надається повторно.

Позивачем надано пояснення та зазначено, що постанова ним отримана 22.02.2025 засобами поштового зв`язку, а до суду він звернувся 25.02.2025 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф в сумі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові вказані відомості про час і місце розгляду справи, посада, спеціальне звання, П.І.Б. особи, яка розглядала справу, відомості про особу, щодо якої розглядалася справа, відомості про транспортний засіб.

Постановою встановлені фактичні обставини правопорушення, а саме те, що 31.01.2025 о 14:33 в м. Запоріжжі на вул. Косміна, 144 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Trafic держ номер НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив пункт правил дорожнього руху 9.2 «б» ПДР

В п.7 Постанови зазначено: «Бк 471872».

Постанова підписана особою, яка винесла постанову. ОСОБА_1 від підпису постанови і отримання її копії відмовився.

Позивач вважає вказану постанову протиправною.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. №1306.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частина 2 ст.122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно з п.9.2 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).

Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти.

В разі відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що положення Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Щодо доведеності самого порушення, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що матеріали справи містять DVD-r диск з відеозаписом.

При цьому на вказаному диску зафіксоване спілкування позивача з поліцейськими, однак не зафіксовано момент вчинення правопорушення, отже відсутній доказ порушення позивачем пункту 9.2.б ПДР.

Отже, матеріали справи не містять доказу вчинення позивачем правопорушення.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам статей 73 - 76 КАС України та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки відсутні в матеріалах справи.

Відтак, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3976662 від 31.01.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закриттю.

Вищезазначене є підставою для висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають розподілу витрати у справі на користь позивача.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що як в позові, так і в апеляційній скарзі позивач просить стягнути сплачений ним судовий збір.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем за подання позову сплачений судовий збір у розмірі 605,60грн. (платіжний документ від 24.02.2025 на суму 605,60 грн.) (а.с.2) та апеляційної скарги 1211,20 грн. (платіжний документ від 27.03.2025).

Між тим, апеляційний суд зауважує, що за подання апеляційної скарги у цій справі сплаті підлягав судовий збір у розмірі у розмірі 908,40 грн. (150%*605,60), а не 1211,40 грн., як сплатив позивач.

Отже, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () сплачений позивачем судовий збір за подання позову у розмірі 605,60 грн. (платіжний документ від 24.02.2025 на суму 605,60 грн.) та апеляційної скарги 908,40 грн. (платіжний документ від 27.03.2025 на суму 1211,20 грн.), що в загальному розмірі складає 1514 грн.

Інша частина суми згідно з платіжним документом від 27.03.2025 є надміру сплаченим судовим збором, яка повертається відповідно до Закону України «Про судовий збір» на підставі відповідної заяви.

Так, повернення надміру сплаченого судового збору повинно вирішуватися шляхом постановлення судом ухвали відповідно до норм статті 7 Закону України «Про судовий збір», а не норм ст.139 КАС України.

Оскільки відсутня заява про повернення надміру сплаченого судового збору, то немає підстав для повернення надміру сплаченого судового збору шляхом постановлення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 286, 311, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.03.2025року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3976662 від 31.01.2025, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області сержантом поліції Білик Ольгою Олексіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 605,60 грн. (платіжний документ від 24.02.2025 на суму 605,60 грн.) та апеляційної скарги 908,40 грн. (платіжний документ від 27.03.2025 на суму 1211,20 грн.), що в загальному розмірі складає 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття 12.06.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова