Справа № 340/10362/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/10362/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року

у адміністративній справі № 340/10362/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії, та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його незаконності і необґрунтованості, що обумовлено не врахуванням усіх обставин та наведених ним доводів, які мають значення для правильного вирішення справи. Також вважає, що судом у цій справі надано було неналежну оцінку доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про задоволення вимог позивача у цій справі у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач вважаючи законим та обґрунтованим рішення суду першої інстанції, звертає увагу апеляційної інстанції на тому, що ОСОБА_1 за наявними у ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку пенсіонерів Міністерства оборони України в Кіровоградській області не перебуває і його особова справа у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня, а з заявою на призначення пенсії позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не звертався, що у сукупності свідчить про необґрунтованість пред`явлених позивачем у цій справі вимог та доводів апеляційної скарги. При цьому, посилаючись на положення ч.4 ст.63 Закону №2262-XII та на приписи прийнятої на виконання вказаної норми закону постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідач наголошує, що судом першої інстанції вірно встановлено про проходження ОСОБА_1 у 1986 1989 роках строкової військової служби в лавах Збройних Сил колишнього СРСР, і отримання під час участі в бойових діях на території Афганістану у 1988 році бойового поранення, травми та контузії. Оскільки ОСОБА_1 з 1997 року має статус учасника бойових дій (п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), а з 2010 року має статус особи з інвалідністю внаслідок війни (п.7 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з встановленням з 16.04.2010 року ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

При цьому, посилаючись на те, що з 16.04.2010 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 60 процентів заробітку, а з 03.04.2019 року йому було встановлено довічно ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідач наголошує, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №599 від 15.04.2019 року позивачу з 03.04.2019 року вже було перераховано пенсію по інвалідності, виходячи із 80 процентів заробітку, та встановлені відповідні надбавки та підвищення як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, правильність їх оцінки та застосування до них норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1968 року народження, у період 1986 1989 років проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього СРСР, і приймаючи участь в бойових діях на території Афганістану у 1988 році отримав бойове поранення, травму та контузію, у зв`язку з чим має з 1997 року статус учасника бойових дій (пункт 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), а з 2010 року - статус особи з інвалідністю внаслідок війни (пункт 7 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Як з`ясовано судом, з 16.04.2010 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а після звернення позивач у травні 2010 року до УПФУ в Бобринецькому районі Кіровоградської області з заявою про призначення пенсії по інвалідності, згідно з протоколом №6157 від 31.05.2010 року ОСОБА_1 з 16.04.2010 року було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 60 процентів заробітку.

У подальшому, а саме з 03.04.2019 року позивачу було встановлено довічно ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у зв`язку з чим рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №599 від 15.04.2019 року позивачу з 03.04.2019 року було перераховано пенсію по інвалідності, виходячи із 80 процентів заробітку, та встановлені відповідні надбавки та підвищення як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернтався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій, посилаючись на рішення Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19 просив підготувати та надіслати до ГУ ПФУ в Кіровоградській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, визначеного за нормами постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для перерахунку його пенсії, Проте, у відповідь на вказану заяву, відповідач надав відповідь від 04.11.2023 року якою повідомив позивача про те, що він не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 і не має права на перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка не розповсюджується на військовослужбовців строкової служби, що саме і стало підставою звернення позивача до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи виниклий у цій справі спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 (надалі - Закон №2262-XII), преамбулою якого передбачено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Зокрема, аналізуючи положення статей 1, 1-2, 2, 7, 10, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 43, 44, 50, 51, 63 Закону №2262-XII та зміст пункті 1, 9, 10 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, а також виходячи з того, що позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII призначено у 2010 році як військовослужбовцю строкової служби та особі з інвалідністю внаслідок війни (інвалідність якого настала внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), яке виникло в період проходження строкової військової служби) згідно зі статтею 18, пунктом "а" статті 20 цього Закону. Відповідно до пункту "а" статті 21 Закону розмір пенсії по інвалідності склав 60 % заробітку, а з 04.04.2019 року 80 % заробітку. Пенсія позивача обчислена відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2262-XII із заробітної плати (доходу), визначеної в порядку, встановленому статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія позивача перераховувалася відповідно до статті 44 Закону №2262-XII та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески судом першої інстанції правильно наголошено, що позивач не має права на призначення йому пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років, яка обчислюється із грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, оскільки він не набув необхідної вислуги років, достатньої для призначення пенсії за вислугу років, а також про відсутність у позивача права на перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-XII у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, оскільки розмір його пенсії не залежить від такого грошового забезпечення, а обчислений із його заробітку за періоди його трудової діяльності та страхового стажу.

На підтвердження своїх висновків, суд першої інстанції також правильно послався на те, що позивач є пенсіонером з числа колишніх військовослужбовців строкової служби і не належить до осіб, звільнених з військової служби із Збройних Сил в запас або у відставку, тож ІНФОРМАЦІЯ_5 не заводив щодо нього особово-пенсійну справу і не має повноважень з оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) його пенсії, також як і не має обов`язку щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, оскільки пенсія йому призначена як колишньому військовослужбовцю строкової військової служби і не підлягає перерахунку відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-XII у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, зокрема на умовах, визначених у постанові Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та бере до уваги, що вказана вище постанова Кабінету Міністрів України була прийнята саме відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-XII і не передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених особам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби.

Оскільки визнання протиправними та нечинними окремих норм постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» судовими рішеннями в адміністративній справі №826/3858/18, які набрали законної сили 05.03.2019 року, було спрямовано на відновлення прав відповідної категорії громадян, на яких вона поширювалася, на належний перерахунок пенсій із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій, які їм не були враховані при масовому перерахунку пенсій, здійсненому з 01.01.2018 року, але ці обставини не вплинули на правовідносини позивача з відповідачем та не зумовили обов`язок відповідача оформити та направити до ГУ ПФУ в Кіровоградській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19 (№Пз/9901/20/19) щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям, оскільки цей спір не підпадає під типові ознаки вказаної зразкової справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів визнає цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції у цій справі про правомірність дій відповідача у цій справі при розгляді заяви позивача та наданні йому відповіді від 04.11.2023 року та протиправних дій чи бездіяльності не допустив, порушень прав позивача не вчиняв, і відповідно, правових підстав для зобов`язання відповідача видати довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, за чинними станом на 05.03.2019 року нормами, на чому наполягає позивач, відсутні.

З огляду на те, що доводами апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовуються, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун