Справа № 560/6839/25
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6839/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.07.2021 № 3323/04-16.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відновити нарахування та виплату пенсію з 01.07.2022 з проведенням індексації та виплатити нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 на його поточний рахунок IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ "ПриватБанк", отримувач: ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 07.10.2005 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 2020 року він виїхав з України до Держави Ізраїль на постійне місце проживання. Однак, з 01.07.2021 виплата його пенсії була припинена. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки вони порушують його конституційні права на пенсійне забезпечення.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

З 07.10.2005 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.07.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що у період з 01.01.2021 по 30.06.2021 він не отримував пенсійні виплати.

17.03.2025 ОСОБА_1 через представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо надання роз`яснення причин припинення виплати пенсії. Також просив відновити нарахування та виплату пенсії на визначений ним банківський рахунок.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.03.2025 №4324-3443/Б-04/8-2200/25 позивача повідомлено про причини припинення виплати пенсії та вказано, що підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.51 Закону №1058-ІV, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Згідно частин 1, 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Слід врахувати, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

В Україні не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Тобто, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримані, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Правові висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІV розповсюджуються на правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі.

Позивач до виїзду за кордон перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію за віком за Законом №1058-ІV, громадянство не втрачав.

Тому, проживаючи в Державі Ізраїль, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України отримувати пенсію в Україні, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 у справі № 607/6805/17.

Аналіз підстав, за яких відповідач припинив виплату пенсії позивачу, свідчить про їх необґрунтованість та протиправність, а тому слід визнати протиправним та скасувати рішення №3323/04-16 від 05.07.2021 про припинення виплати пенсії.

Визначаючись з приводу того, з якого часу позивачу слід поновити виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18 зазначила, що ст. 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та ст. 122, 123 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Оскільки не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

З огляду на вищевказане, вимога в частині поновлення, нарахування та виплати пенсії з дати її припинення (01.07.2021) підлягає задоволенню. Як наслідок, вимога про зобов`язання здійснити виплату нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 на визначений ним банківський рахунок, відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" також підлягає задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про те, що з питань поновлення виплати пенсіонеру необхідно звернутися до територіального орган Пенсійного фонду України, то стаття 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка регулює питання поновлення виплати пенсії, такої вимоги не містить. У той же час, як встановлено судом, саме припинення виплати пенсії відбулось протиправно.

Суд зазначає, що наразі пенсія позивачу не виплачується, а тому відсутні підстави вважати, що право на отримання індексації пенсії при відновленні її виплати буде порушено відповідачем. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. Отже, вимоги про проведення індексації пенсії є передчасними.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.07.2021 № 3323/04-16 про припинення виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.07.2021, а також здійснити виплату нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 на визначений ним банківський рахунок, відкритий в АТ КБ "ПриватБанк".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 червня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.А. Божук