Справа № 500/4942/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/4942/24

20 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виконання рішення суду в адміністративній справі зо позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 500/4942/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в Тернопільській області задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії, що була нарахована і підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 500/9820/21 в розмірі 159886,94 грн та від 01.11.2023 у справі № 500/5791/23 в розмірі 21548,39 грн і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що була нарахована і підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 500/9820/21 в розмірі 159886,94 грн і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що була нарахована і підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 500/5791/23 в розмірі 21548,39 грн і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 набрало законної сили 27.11.2024.

28.02.2025 судом отримано заяву позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. В обґрунтування якої, зазначає, що зверталась до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо виконання рішення суду. Однак, листом від 28.01.2025 № 601-299/Я-02/8-1900/25 Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивачку, що суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачується за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, облікуються в автоматичних системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ). Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24 набрало законної сили 27.11.2024. Таким чином, виплата нарахованої згідно з рішення суду доплата буде проведена після виділення коштів на ці витрати. На сьогоднішній день здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020 включно.

Ухвалою суду від 10.03.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у адміністративній справі № 500/4942/24 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати у строк до 10.06.2025 звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24.

На виконання вимог ухвали суду від 10.03.2025 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав звіт про виконання судового рішення від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24.

Ухвалою суду від 11.06.2025 постановлено прийняти до розгляду в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виконання судового рішення від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24.

17.06.2025 позивачкою подано до суду пояснення щодо поданого відповідачем звіту про виконання рішення суду, у яких висловлює заперечення щодо поданого звіту, вважає, що відповідач невірно трактує зміст рішення суду у справі 500/4942/24, так, як підставою звернення до суду з даним позовом була незгода з відмовою відповідача у виплаті вже нарахованих сум пенсії чоловіка, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, а не на виконання рішення суду справах № 500/9820/21, №500/5791/23. Тому просила відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення у справі 500/4942/24, так як даний звіт абсолютно не стосується виконання саме цього рішення

Положеннями статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини 6 статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

При цьому, такі процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин. Тобто зобов`язання суб`єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду є правом, а не обов`язком суду.

З аналізу вищенаведеної норми КАС України суд приходить до висновку про те, що за наслідками розгляду звіту або в разі неподання такого звіту суд може винести одну із двох допустимих ухвал:

1) ухвалу якою встановити новий строк подання звіту;

2) ухвалу про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Судом встановлено, що поданий відповідачем звіт про виконання судового рішення за своєю суттю є повідомленням про те, що на сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з датою набрання ними законної сили по 19.11.2020 та, що для виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 08.04.2025 надіслало запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для виплати заборгованості пенсії ОСОБА_1 за рішенням суду у справі № 500/4942/24.

Тактм чином, судом не встановлено умислу відповідача спрямованого на невиконання рішення суду, а з наданих відповідачем до звіту документів, судом встановлено, що відповідачем вчиняються дії на виконання судового рішення, зокрема, шляхом звернення до Пенсійного фонду України з запитом про виділення додаткових коштів.

Суд враховує, що у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: "Сам факт відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень діяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи".

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно частин десятої та одинадцятої статті 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Отже, за таких обставин, оскільки рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24 виконано не в повному обсязі, зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не відмовляється від виплати недоотриманої пенсії, і така виплата буде здійснена після надходження коштів, суд не припиняє здійснення судового контролю та вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення - 3 (три) місяці з дня отримання відповідної ухвали.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 370, 382, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.06.2025 про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати протягом 3 (трьох) місяців з дня отримання цієї ухвали новий звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 500/4942/24.

Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що відповідно до частини третьої, частини десятої статті 382-3 КАС України у разі постановляння ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 20 червня 2025 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.