Справа № 506/198/25
Суддя: Чеботаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/198/25
Провадження № 2-а/506/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2025 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

представника позивача адвоката Карацюби В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Окни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 29.12.2024 року №294 та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову №294 від 29.12.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена у зв`язку з перебуванням на лікарняному, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 20 по 21 лютого 2025 року.

Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 24.02.2025 року, проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л.

28 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за невиконання ч.ч.1,3,5 ст.22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ,ч.1,п.2,п.3 додатку №2 постанови КМУ від 30.12.2022 №1487 « Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» , а саме не з`явився за повісткою , чим порушив правила військового обліку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, за що було накладено штраф у розмірі 17000 грн .

На думку позивача, у постанові взагалі чітко не сформульовано суть адміністративного правопорушення. Так, жодної повістки для з`явлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 не отримував. Крім того, ОСОБА_1 своєчасно оновив свої дані, медичний огляд ним пройдено. Крім того, йому була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за п.13 ч.1 ст.23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для нагляду за матір`ю інвалідом ІІ групи до 07.02.2025 року. До того ж , на думку позивача , ст.210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за невиконання ч.ч.1,3,5 ст.22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ,що , у свою чергу, суперечить змісту ст.210 КУпАП, оскільки вказана стаття не передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері законодавства про оборону , мобілізаційну підготовку та мобілізацію. До того ж, не дотримано процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був позбавлений можливості ознайомлення з матеріалами справи, подати докази, було порушено його право на захист.

Через тривале невиконання вимог ухвали в частини надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом неодноразово направлялися повідомлення про невиконання ухвали Командувачу Сухопутних військ ЗСУ та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20 травня 2015 року та 10 червня 2025 року від відповідача до суду надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відзив на позовну заяву відповідачем не надано, свою позицію по справі відповідач не висловив.

Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України ,справа розглянута у відсутність відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у обсязі, викладеному у позовній заяві та наголошував на тому, що будь-яких повісток від будь-якого ТЦК Швець.С.І. не отримував і підстав для направлення повісток у ТЦК не було.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність .

Відповідно до ч.1 ст. 235 КУпАП , територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено матеріалами справи, 26 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 начальником п`ятого відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол № 395 ( нечітко зазначено номер ) за ч.3 ст.210 КУпАП . Суть правопорушення : 26 грудня 2024 року о 09.30 г. до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 для постановки на облік за місцем реєстрації .Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 за даними бази АІТС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » 09.12.2024 року третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_7 » було визнано порушником військового обліку. Своїми діями останній порушив вимоги ч.1,ч.3,ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Крім того , у протоколі заначено , що ОСОБА_1 повідомлено , що розгляд вказаної справи відбудеться 29 грудня 2024 року о 10.00 г в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому у графі «підпис особи , що притягається до адміністративної відповідальності» підпис ОСОБА_1 відсутній , як і відсутня відмітка , що особа відмовилася від підпису. ( зворот. а.с. 74 а.с.75)

29 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №294 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, відповідно до якої: « ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку, в умовах особливого періоду не виконання вимог ч.ч.1,3,5 ст.22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ,ч.1,п.2,п.3 додатку №2 постанови КМУ від 30.12.2022 №1487 « Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» , а саме не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив правила військового обліку.

Нормативні акти , вимоги яких порушено ч.ч.1,3,5 ст.22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ,ч.1,п.2,п.3 додатку №2 постанови КМУ від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив правопорушення ,передбачене ч.3 ст.210 КУпАП» (мовою оригіналу ), за що було накладено штраф у розмірі 17000 грн.(а.с.72,73)

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, ч.2 ст.283 КУпАП визначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Слід зауважити, що диспозиція ч.3 ст.210 КУпАП має бланкетний характер, тобто містить норми непрямої дії , які самі не встановлюють правила поведінки , а мають відсильний характер до інших нормативних документів.

При цьому відповідач посилався на Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543) , який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону №3543.

Що стосується додатку №2 до постанови КМУ від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», на який міститься посилання у оспорюваній постанові, то вказаний нормативно- правовий документ містить у собі пункти та підпункти, а не частини, як зазначено у постанові №294.

За таких обставин суть правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , не конкретизовано.

Більше того, у оспорюваній постанові взагалі не зазначено дату вчинення правопорушення.

Що стосується посилання у постанові на те, що ОСОБА_1 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 ., то у постанові не зазначено дату, коли саме останній не з`явився, а у протоколі №395 ,якій слугував підставою для початку розгляду справи про адміністративне правопорушення, взагалі не міститься вказаної обставини. При цьому у матеріалах справи, копію якої було надано відповідачем, взагалі відсутня інформація не тільки про отримання позивачем повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ., а і про генерування та направлення такої повістки позивачу.

Так , відповідно до п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 (далі Порядку) , виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки .

Пунктом 30 Порядку визначено , що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Відповідно до п.30-1 ,30-2 Порядку , кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Пунктом 30-3 Порядку передбачено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

В матеріалах справи відсутні докази того, що уповноваженими особами ТЦК та СП було дотримано процедуру виклику позивача до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином , судом встановлено, що відповідачем повістка про виклик ОСОБА_1 не генерувалася, не направлялася і відповідно , останній таку повістку апріорі не міг отримати.

Слід зауважити, що відповідно до ч.2 п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є :

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про виклик про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За таких обставин інкримінування ОСОБА_1 порушення вимог ч.1, ч.3. ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП є безпідставним.

При цьому слід зауважити , що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а відповідач не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що оспорювану постанову слід скасувати у зв`язку із відсутністю у діях останнього складу правопорушення , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Посилання позивача на інші порушення при розгляді справи та винесенні постанови №294 від 29 грудня 2024 року не мають суттєвого значення за встановлення судом обставин, які мають вирішальне значення по справі.

Пунктом 5 ч.1 ст.244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн. в дохід держави.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року становить 3028 гривень.

Отже, за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання позивачем даного позову, який поданий в електронній формі, ставка судового збору складає 484,48 грн.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 484 грн. 48 коп.

Позивачу слід роз`яснити про його право на звернення о суду щодо повернення надлишково сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 29.12.2024 року №294 та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 294 від 29 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 484 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення проголошено 20 червня 2025 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко