Справа № 380/6306/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуСправа № 380/6306/24 пров. № А/857/10252/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року (суддя Кравців О.Р., м.Львів) -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (далі СПО) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність СПО щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова №889) за період з 09.02.2015 по 17.10.2016;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену Постановою №889 за період з 09.02.2015 по 17.10.2016.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СПО щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в період з 09.02.2015 по 17.10.2016 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. Зобов`язано СПО здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 09.02.2015 по 17.10.2016 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що на час спірних правовідносин позивач не обіймав штатних посад у Збройних Силах України та такі посади на час відрядження до органів прокуратури за ним не зберігалися, відсутні підстави для виплати йому щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. Крім того, відповідно до частини восьмої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди у спірний період.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідно до послужного списку з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років, прийнято на військову службу та відряджено до Генеральної прокуратури України наказ Міністра оборони України від 04.02.2015 №62.

На підставі наказу т.в.о. військового прокурора військової прокуратури Західного регіону України (далі Військова прокуратура) від 09.02.2015 №87к позивача зараховано до складу військової прокуратури та з 10.02.2015 призначено на посаду старшого прокурора відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань Військової прокуратури.

Наказом військового прокурора Військової від 14.07.2015 №502к позивача призначено на посаду прокурора відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань Військової прокуратури.

Згідно з наказом військового прокурора регіону Військової прокуратури від 19.10.2016 №512к позивач виключений із списків особового складу військової прокуратури та всіх видів забезпечення з 17.10.2016.

З метою здійснення нарахування та виплати в період проходження служби спірної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.02.2024.

У листі від 06.03.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність здійснення нарахування та виплати спірної грошової винагороди, оскільки законодавець у Постанові №889 чітко визначив перелік військовослужбовців, на яких поширюється її дія, серед яких відсутні військовослужбовці військових прокуратур. Крім того, згідно з пунктом 2 згаданої Постанови в переліку уповноважених органів приймати рішення про виплату щомісячної додаткової грошової винагороди органи прокуратури України відсутні. Таким чином, у 2015-2016 роках наказ про затвердження порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди Генеральною прокуратурою України не затверджувався, відповідно і не погоджувалися Міністерством соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII; в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом №1697-VII і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.

Відповідно до частини першої статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 81 Закону №1697-VII «заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

За змістом частини восьмої статті 81 Закону №1697-VII грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

Відповідно до пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Частиною четвертою статті 83 Закону №1697-VII на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до кладу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - постанова № 889), зокрема пунктом 1, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення:

5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

6) співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» від 02.07.2015 №578-VIII, який набрав чинності 16.07.2015, статтю 81 Закону № 1697-VII доповнено частиною 8 такого змісту:

« 8. Грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом».

Тобто, наведеною нормою визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури виплачується саме грошове забезпечення.

Разом з тим, відносини в контексті виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах врегульовані цим же законом, а саме ч. 4 ст. 27 та ч. 4 ст. 83 Закону № 1697-VII.

Таким чином, положення частини восьмої статті 81 Закону № 1697-VI підлягають застосуванню у сукупності з частиною четвертою статті 27 та частиною четвертою статті 83 цього Закону, які містять пряму відсилку до спеціального законодавства, що регулює виплату військовослужбовцям грошового забезпечення як складової гарантованого державою таким особам соціального захисту.

При цьому, в контексті подібних правовідносин, у справі № 640/19556/18 Верховний Суд дійшов висновку, що визначення частиною восьмою статті 81 Закону № 1697-VII складу грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах на підставі цього Закону, тобто із визначенням посадового окладу відповідно до прокурорсько - слідчої посади, не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати виплату складових грошового забезпечення, зокрема, надбавки за вислугу років, відповідно до положень законодавчих актів про військову службу.

Верховний Суд в постанові від 31.01.2023 року у справі № 520/21428/21 за подібних правовідносин дійшов висновку, що до дня початку роботи Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил військовослужбовці Військової прокуратури об`єднаних сил у своїй діяльності керуються Законом №1697-VII, при цьому, вони проходять військову службу особливого характеру відповідно до Закону № 2232-XII та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для військовослужбовців. Тобто, на військовослужбовців військової прокуратури поширюється законодавчі акти про військову службу, які регулюють порядок призначення, проходження, звільнення з військової служби, у тому числі приписи Постанови № 889. Зі змісту Постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер. Зі змісту Постанови № 889 вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

З огляду на викладене, оскільки підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби), тому позивач має право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди у спірний період.

Слід зазначити, що за наявності у позивача права на отримання щомісячної додаткової винагороди, передбаченого чинним законодавством, не визначення розміру вказаної винагороди Міністерством оброни України свідчить про протиправну бездіяльність вказаного суб`єкта владних повноважень, проте не може бути перешкодою у реалізації військовослужбовцем своїх соціальних прав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу в період з 09.02.2015 по 17.10.2016 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич