Справа № 359/10781/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та обґрунтовувала його тим, що 20 вересня 2024 року начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення №105970, якою на позивача був накладений штраф в розмірі 850 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що 6 вересня 2024 року приблизно о 17 годині 10 хвилин прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані 450 метрів від лінії державного кордону України в межах прикордонної смуги була виявлена та затримана громадянка України ОСОБА_1 , яка порушила прикордонний режим, а саме перебувала та пересувалась в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.7 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ №1147 від 27 липня 1998 року. Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова винесена не уповноваженим суб`єктом. Крім того, 6 вересня 2024 року ОСОБА_1 у законний спосіб перетнула державний кордон України, маючи при собі паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Також позивач не була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ці обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП. Тому, просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №105970 від 20 вересня 2024 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 р. адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення №105970 від 20 вересня 2024 року.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.06.2025.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 вересня 2024 року начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення №105970 (а.с. 11-12), якою на позивача був накладений штраф в розмірі 850 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 6 вересня 2024 року приблизно о 17 годині 10 хвилин прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 109 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані 450 метрів від лінії державного кордону України в межах прикордонної смуги була виявлена та затримана громадянка України ОСОБА_1 , яка порушила прикордонний режим, а саме перебувала та пересувалась в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ №1147 від 27 липня 1998 року.

Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління» підрозділу ІІ «Особлива частина» розділу ІІ «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» КУпАП.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач була притягнута до адміністративної відповідальності без законної на те підстави.

Апелянт вважає такі висновки помилковими та необґрунтованими та зазначає, що:

- в`їзд на територію України через пункт пропуску «Лужанка» в день вчинення адміністративного правопорушення не свідчить, про те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення позивач мала необхідні документи;

- встановити по відеозапису, який документ був у руках позивача не можливо і підстав в уповноважених осіб вважати, що це був паспорт, чи інший документ, що посвідчує особу, що він є належить саме позивачу, що він чинний та не є підробкою не було. Протилежні висновки суду є припущеннями;

- окремо, наголошено на тому, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2024 по справі № 299/7137/24 визнано винуватою за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що позивач на неодноразову законну вимогу військовослужбовців ДПСУ надати документи, що посвідчують особу відмовилася і вказана обставина є преюдиційною по відношенні до цієї справи.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.202 КУпАП порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду - тягне за собою накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (статті 202-203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники.

Відповідно до п.7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 27 липня 1998 року, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що зі змісту листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України №19/19529-25-Вих від 11 березня 2025 року (а.с.144) вбачається, що 6 вересня 2024 року о 15 годині 51 хвилина громадянка України ОСОБА_1 здійснила в`їзд на територію України через пункт пропуску «Лужанка» на транспортному засобі з номерним знаком НОМЕР_2 на підставі паспорта серії НОМЕР_3 . Ця обставина підтверджується штампом в паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13-14).

Зі змісту досліджених у судовому засіданні в суді першої інстанції електронних доказів (а.с.118) вбачається, що станом на 17 годину 10 хвилин 6 вересня 2024 року ОСОБА_1 перебувала в транспортному засобі з паспортом громадянина України для виїзду за кордон, оскільки на відеозаписі видно, як позивач тримає в руках паспорт та кладе його в сумку. Ці обставини переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби була пропущена через пункт пропуску «Лужанка» у прикордонну смугу, де перебувала з документом, що посвідчував її особу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що такі дії позивача виключають порушення нею п. 7 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 27 липня 1998 року.

Тож, в діях позивача відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, при цьому, важливим є й те, що позивач була притягнута до адміністративної відповідальності за перебування та пересування в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу, а не за відмову від надання таких документів.

Вказані обставини свідчать про те, ОСОБА_1 була безпідставно притягнута до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів щодо посилань апелянта на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2024 по справі № 299/7137/24, якою позивача визнано винуватою за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та встановлено, що позивач на неодноразову законну вимогу військовослужбовців ДПСУ надати документи, що посвідчують особу відмовилася і вказана обставина є преюдиційною по відношенні до цієї справи, їх враховує, однак, звертає увагу на те, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.05.2025 у справі № 299/7137/24 апеляційну скаргу захисника-адвоката Мироненко О. О. в інтересах ОСОБА_1 задоволено, постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП скасовано, а провадження у справі щодо неї закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Висновуючи, колегія суддів зазначає, що жоден із перерахованих у справі доказів поза розумним сумнівом не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, водночас, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання колегії суддів, належних, достатніх доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

З огляду на це, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що постанова начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №105970 від 20 вересня 2024 року, є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 272, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко Я.М. Василенко