Справа № 727/5818/25
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5818/25
Провадження № 2-а/727/141/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі :

головуючої судді - Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань - Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови №4794 від 26.11.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №4794 від 26.11.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, та закриття провадження по справі.

Мотивуючи позовні вимоги посилається на те, що 26 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що складено постанову №4794, яка підписана ТВО начальника, підполковником ОСОБА_2 . Позивач категорично не погоджується з вказаною постановою, вважає її протиправною та незаконною, оскільки опис адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, постанова не грунтується на повному та всебічному з?ясуванні обставин. В обґрунтування позову вказує на те, що19 листопада 2024 року в м. Кіцмань в його присутності оператором рекрутингу та комплектування третього відлілу ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №3/530, копію якого йому було вручено. Зазначає, що відповідно до відомостей, які містилися в протоколі, розгляд справи про адмінправопорушення було призначено на 14 год 00 хв. 26 листопада 2024 року за адресою Теагральна площа, 6 в м. Чернівці. Посилається на те, що відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує також і на те, що оскаржуваною постановою не вказано, які саме облікові дані необхідно було уточнити, окрім того до протоколу про адміністративне правопорушення, який став підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення не долучено первинних документів обліку, які б свідчили про його протиправну поведінку.

Просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення 26.11.2024 року №4794 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.05.2025 року відкрито провадження по справі.

18 червня 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , направив до суду відзив на адміністративний позов. Посилається на те, що Прикінцевими і перехідними положеннями ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 р., №3633 IX, встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов?язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв?язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані. Вказує на те, що можливості отримати інформацію про місце фактичного проживання та місце перебування, номери засобів зв?язку та адреси електронної пошти в установах ТЦК та СП відсутня, оскільки відповідних реєстрів не існує. Мотивує свої доводи тим, що вищевказані приписи військовозобов?язаним ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 були проігноровані. Зазначає, що згідно витягу з електронного ресурсу Оберіг, відсутня інформація про уточнення даних позивачем у вищезазначений період. Посилається на те, що позивач не з?являвся вчасно до ІНФОРМАЦІЯ_3 , персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста вчасно не уточнив, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період, чим позивач скоїв аміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Згідно ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені судом докази та застосовані норми права.

Як встановлено судом, 26 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що складено постанову №4794, яка підписана ТВО начальника, підполковником ОСОБА_2 (а.с.13).

19 листопада 2024 року в м. Кіцмань в присутності позивача ОСОБА_5 оператором рекрутингу та комплектування третього відлілу ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення N№3/530, копію якого позивачу було вручено (а.с.12).

Відповідно до цифрового військово-облікового документа в застосунку «Резерв+», ОСОБА_5 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний придатним за ВЛК від 29.10.2024 року. Зазначено, що він має діючу відстрочку до 07.08.2025 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.11).

Згідно відмітки в паспорті громадянина України ОСОБА_1 , місцем проживання є АДРЕСА_4 (а.с.10). Також, місце реєстрації підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 12.05.2025р., де зазначено про дату реєстрації ОСОБА_1 12.09.2003 року (а.с.15).

При цьому, у протоколі про адмінправопорушення, який позивач отримав після його складення помилково вказано місцем проживання АДРЕСА_5 , куди і було направлено постанову поштовим відправленням (а.с.14).

Як пояснив позивач, лист та саму оскаржувану постанову він отримав від мешканців с. Лужани 12 травня 2025 року звернувшись особисто.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Правила військового обліку встановлені Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу", Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Так, відповідно до п. п. 2-3 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Разом з цим, частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2024 року в м. Кіцмань в присутності позивача ОСОБА_5 оператором рекрутингу та комплектування третього відлілу ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №3/530, копію якого позивачу було вручено.

26 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, про що складено постанову №4794, яка підписана ТВО начальника, підполковником ОСОБА_2 .

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суду необхідно з`ясувати чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Так, вимогою п. 2 Розділу 1 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом в Міністерстві юстиції України від 01.01.2024 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 року за №36/41381 передбачено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Разом з цим, у порушення вимог ст.38 та ст.277 КУпАП, відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно позивача ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що у відповідності до цифрового військово-облікового документа в застосунку «Резерв+», ОСОБА_5 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний придатним за ВЛК від 29.10.2024 року. Зазначено, що він має діючу відстрочку до 07.08.2025 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 650 від 5 червня 2024 р. визначено, що Підприємства, установи та організації, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, подають список до: Міноборони підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період; центральних органів виконавчої влади, що здійснюють керівництво іншими військовими формуваннями, СБУ - підприємства, установи та організації, визначені ними критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період; Мінстратегпрому - підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.

Вказаний список подається в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості) відповідно до Порядку бронювання засобами Єдиного державного веб порталу або у паперовій та/або електронній формі за формою згідно з додатком 1 разом з відповідним обґрунтуванням та довідкою про кількість військовозобов`язаних за формою згідно з додатком 2.

Згідно цього ж положення, в обґрунтуванні зазначається наступна інформація: «…про відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам, а також проведення уточнення ними даних щодо перебування на військовому обліку відповідно до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку…».

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно із ч. 8 ст. 5 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Приміткою до ст. 210 зазначається, що Положення статей 210, 210-1 КУпАп не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6(Відомості Реєстру) цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 (Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.) цього Закону

Разом з цим, відповідачем не було надано жодних доказів про те, що отримати вказану вище інформацію з зазначених вище джерел, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) неможливо.

Викладене свідчить про те, що оскаржувана постанова с такою. що прийнята без врахування усіх обставин справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів

Так, згідно з Інструкцією, уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (п. 3 р. І). До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (п. 6 р. II). Матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП (п. 9 р. II). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова) (п. 10 р. II)

Відповідно до п. 6 Розділу II Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено первинних документів обліку, які би свідчили про протиправну поведінку позивача ОСОБА_1 , а також інших доказів, зокрема відомостей щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Так, згідно ст. ст.7, 245 КУпАП ніхто не може бути підланий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає до застосування у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події, винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення тлумачаться на і користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.210, 247, 268,

284, 289, 292, 293 КУпАП,

ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, та закриття провадження по справі - задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №4794 від 26 листопада 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 4794 від 26 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, про визнання винним та притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (а.с.9).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.06.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.