Справа № 640/26248/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Спільне українсько-в`єтнамське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ком`юн-Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКО», ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулися до суду з адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі по тексту - відповідач, Виконавчого органу КМС (КМДА)) в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу КМС (КМДА) по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, право на спорудження якого виникло у ТОВ «ІСКО», на підставі угоди про повну передачу прав та обов`язків за договором №05/11-12 часткової участі у будівництві, укладеному 05.11.2012 між ТОВ «Південний квартал» і Спільним українсько-в`єтнамським підприємством у формі ТОВ «Ком`юн-Трейд» та договору оренди земельної ділянки 75-6-00370 від 14.12.2007;

- зобов`язати Виконавчий орган КМС (КМДА) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, - у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво;

- зобов`язати КМДА здійснювати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005 - без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року в задоволенні значеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні, а тому подані клопотання про розгляд справи за участю сторін не підлягають задоволенню.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №ПК/3/12/344 від 11.10.2016, ТОВ «ІСКО» (продавець) продає, а ОСОБА_2 (покупець) купує майнові права на об`єкт нерухомості (квартиру АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до довідки вих. №648 від 24.10.2016 ОСОБА_2 сплатила грошові кошти за названим договором у розмірі 325 350 грн., що складає 100 % орієнтовної вартості майнових прав (а.с.15).

Згідно договору купівлі-продажу №ПК/1/3/21 від 23.12.2014 ТОВ «Південний квартал» (продавець) продає, а ОСОБА_4 (покупець) купує майнові права на об`єкт нерухомості (квартиру АДРЕСА_3 (а.с.16-20).

Як вбачається з угоди від 02.08.2016 про відступлення права вимоги за договором №ПК/1/3/21, укладеної між ТОВ «ІСКО», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання прийняла на себе права і обов`язки покупця за договором №ПК/1/3/21 від 23.12.2014 (а.с.22-23).

Згідно довідки від 19.03.2018 ОСОБА_1 сплатила грошові кошти за названим договором у розмірі 400 500 грн., що складає 100 % орієнтовної вартості майнових прав (а.с.24).

31.05.2016 укладено угоду про повну передачу прав та обов`язків за договором №05/11-12 про часткову участь у будівництві від 05.11.2012 між Спільним українсько-в`єтнамським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ком`юн-Трейд» (сторона 1), ТОВ «Південний квартал» (сторона 2) та ТОВ «ІСКО» (сторона 3).

Предметом цієї угоди сторона 2 передає, а сторона 3 приймає, за згодою сторони 1, в повному обсязі всі права та обов`язки, що належать стороні 2 на момент укладення угоди за договором №05/11-12 від 05.11.2012; після укладення угоди сторона 3 є новим контрагентом сторони 1 за основним договором; після укладення угоди сторона 3 приймає в повному обсязі всі права та обов`язки, що виникли у сторони 2, внаслідок укладення похідних угод та договорів, передбачених розділом 2 основного договору, у тому числі стосовно реалізації майнових прав на частини об`єкту (а.с.25-26).

На неодноразові звернення ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення, позивачці надавалися відповіді від 13.07.2020 та від 19.09.202, в яких зазначалося, що на даний час жодним законодавчим актом не визначено межі повноважень місцевих державних адміністрацій та практичні механізми щодо завершення спорудження проблемних об`єктів житлового будівництва; не передбачено порядку реалізації повноважень у сфері здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов`язань забудовників, діяльність яких пов`язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків, як і механізму реалізації повноважень з організації роботи по завершенню будівництва (а.с.31-33).

Також у вказаних відповідях вказано, що КМДА листом від 15.01.2020 №004-128 направила Міністерству розвитку громад та територій пропозиції і зауваження до законопроекту «Про особливості врегулювання добудови проблемних об`єктів житлового будівництва», зокрема, що добудова таких об`єктів повинна здійснюватися за рахунок майна та коштів власників будівельного бізнесу, що створили проблеми, коштів державного бюджету, коштів, залучених від інвестиційних проєктів.

Крім того, повідомлено, що 27.02.2020 та 02.03.2020 в приміщенні КМДА відбулися робочі зустрічі представників фізичних осіб - інвесторів з Київським міським головою, за результатом чого напрацьовано порядок подальших дій. 13.03.2020 відбулося засідання робочої групи по підготовці пропозицій щодо врегулювання питань добудови проблемних об`єктів з числа представників громадських об`єднань та інвесторів, зокрема і питання унеможливлення подвійних продажів проінвестованого житла.

18.03.2015 розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради №236 створено комісію з вирішення проблемних питань по об`єктах незавершеного будівництва; затверджено положення про таку комісію; створено робочу групу комісії з вирішення питань щодо подальшої добудови; створено робочу групу комісії з вирішення проблемних питань по об`єктах незавершених будівництвом та безхазяйних об`єктах усіх форм власності тощо (а.с.109-119).

Як вбачається з протоколу №45 засідання комісії з вирішення проблемних питань по об`єктах незавершеного будівництва від 24.07.2019, на якому, зокрема, розглядалося питання щодо ситуації, яка склалася навколо будівництва ЖК «Південний квартал», розташованого по вул. Сім`ї Стешенків, 9, що Департаменту міського благоустрою та Департаменту земельних ресурсів доручено здійснити виїзні перевірки щодо дотримання вимог законодавства при здійсненні будівельних робіт при будівництві ЖК «Південний квартал»; Департаменту будівництва та житлового забезпечення доручено підготувати звернення до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві щодо проведення перевірки вимог містобудівного законодавства при виконанні будівельних робіт за названою вище адресою; доручено районним в місті Києві державним адміністраціям, КП «Житлоінвестбуд-УКБ» та КП «Спецжитлофонд» опрацювати питання стосовно можливого залучення комунальних підприємств для добудови проблемних об`єктів незавершеного будівництва на підставі договорів із забудовниками (а.с.124-128).

На засіданні комісії з вирішення проблемних питань по об`єктах незавершеного будівництва від 31.07.2019, яке оформлено протоколом №50, також розглядалося питання стосовно будівництва ЖК «Південний квартал`по вул. Сім`ї Стешенків, 9. За результатом такого розгляду зобов`язано СП ТОВ «Ком`юн-Трейд» та ТОВ «ІСКО» надати копії документів, що підтверджують законність проведення будівельних робіт (вихідні дані для проектування, експертний звіт, техніко-економічні показники проєкту), а також надати комісії інформацію щодо термінів завершення будівельних робіт, здачі житлових будинків в експлуатацію та виконання договірних зобов`язань перед інвесторами. Термін встановлено до 12.08.2019 (а.с.129-131).

24.07.2019 Виконавчим органом КМС (КМДА) до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві направлено звернення про проведення позапланової виїзної перевірки в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю стосовно дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і стандартів (а.с.136).

Листом від 06.08.2019 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві надано відповідь, у якій зазначено, що СП ТОВ «Ком`юн-Трейд» отримано дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва житлового комплексу за адресою: вул. Тимофія Строкача, 9 у Святошинському районі м. Києва від 25.07.2008 №0599-СВ/С. Також повідомлено, що Департаментом вживаються організаційні заходи щодо проведення позапланової перевірки з предмету дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності суб`єктами господарювання під час виконання будівельних робіт за вказаною адресою із залученням представників Святошинської РДА, Святошинського управління поліції, Департаменту земельних ресурсів КМДА та інвесторів об`єкту нерухомості ЖК «Південний квартал» (а.с.137).

13.03.2020 у приміщенні КМДА відбулося засідання робочої групи по підготовці пропозицій щодо врегулювання питань добудови проблемних об`єктів з числа представників житлово-будівельних кооперативів - інвесторів, оформлене протоколом № 9 (а.с.132-135).

На вказаному засіданні були присутні представники Національної поліції України, Міністерства юстиції України, Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів.

Також, 13.12.2019 Департамент будівництва та житлового забезпечення КМДА звернувся до КП «Київтеплоенерго» та «Київводоканал» з листом, в якому заначив, що питання можливості приведення ситуації з незаконними забудовами групи компаній ТОВ «Укогруп» та ТОВ «Сіті-груп» до вимог містобудівного законодавства, зокрема, житлового комплексу «Південний квартал» по вул. Сім`ї Стешенків, 9 розглядаються на засіданнях комісії з вирішення проблемних питань по об`єктах незавершеного будівництва (а.с.138-139).

Зазначили, що пунктом 2 протоколу доручень №22, напрацьованих за результатами зустрічі Київського міського голови з ініціативними групами мешканців щодо організації роботи, пов`язаної із залученням коштів фізичних осіб у зв`язку із неспроможністю груп компаній «Сіті-груп» та «Укогруп» продовжувати такі будівництва постачальникам послуг при видачі технічних умов на добудову відповідних житлових будинків доручено опрацювати питання можливості зменшення фінансового навантаження на забудовників, функції яких виконують житлово-будівельні кооперативи або інші юридичні особи, визначені інвесторами, за умови забезпечення надійної експлуатації будинків. Висловили прохання розглянути можливість зменшити фінансові навантаження при видачі (коригуванні) технічних умов.

Листом №51179/Ц-30536/8.1 від 29.12.2017 на звернення КМДА, Міністерство юстиції України повідомило останнього, що реалізація норми частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, без визначення чіткого способу та меж реалізації вказаного повноваження органами місцевого самоврядування, зокрема, з визначенням джерел фінансування таких об`єктів незавершеного будівництва, встановлення чітких механізмів вирішення зазначених проблем з урахуванням перш за все інтересів інвесторів, також виглядає сумнівною (а.с.142-145).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 №714 утворено Міжвідомчу робочу групу з питань сприяння постраждалим інвесторам у добудові об`єктів незавершеного житлового будівництва. Так, її основними завданнями є:

1) сприяння забезпеченню координації дій центральних і місцевих органів виконавчої влади з питань сприяння постраждалим інвесторам у добудові об`єктів незавершеного житлового будівництва;

2) визначення шляхів, механізму і способів вирішення проблемних питань, що виникають у сфері захисту інтересів інвесторів об`єктів незавершеного житлового будівництва;

3) розроблення пропозицій щодо удосконалення нормативно-правової бази у сфері захисту інтересів інвесторів об`єктів незавершеного житлового будівництва (а.с.148-149).

Виконавчий орган КМС (КМДА) пояснив, що ним було передано Міністерству розвитку громад та територій України перелік проблемних об`єктів незавершеного будівництва, до складу якого включено і ЖК «Південний квартал» по вул. Сім`ї Стешенків, 9, для опрацювання Міжвідомчою робочою групою. Також зазначено, що 18.09.2019 відповідачем надіслано листи Президентові України та Прем`єр міністру України щодо надання доручення відповідним міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади забезпечити підготовку законопроекту про врегулювання ситуації, пов`язаної з довгобудами; за результатами чого Прем`єр Міністром було доручено Міністерству розвитку громад разом з Мінекономіки, Мінфіном та Мін`юстом опрацювати порушені питання і прийняти рішення.

Як вбачається з письмових пояснень представника позивачів, на майно ЖК «Південний квартал» накладено арешт, відповідне майно передано в управління АРМА.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал», позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах, відповідач здійснив дії, які вкладаються у поняття «організація роботи, пов`язана із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків», а саме: створив комісію і робочу групу для вирішення ситуації, яка склалася із недобудовою житлового комплексу, регулярно проводив засідання цієї комісії; доручав опрацювання питання можливості залучення комунальних підприємств для добудови; витребовував у забудовників документи щодо законності проведення будівельних робіт і термінів їх завершення; звертався до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції стосовно видачі дозволів на проведення будівельних робіт та ініціював проведення перевірки забудовників; звертався до КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «Київводоканал» з проханням зменшити фінансове навантаження при видачі технічних умов, а також зобов`язував ці підприємства і ДТЕК «Київські електромережі» надати інформацію щодо отримання і виконання замовником технічних умов на підключення житлового комплексу до міських інженерних мереж; залучав до врегулювання питань добудови представників Міністерства юстиції України, Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Національної поліції України, прокуратури міста Києва; приймав участь у роботі Міжвідомчої робочої групи з питань сприяння постраждалим інвесторам; надавав інформацію про відповідний проблемний об`єкт незавершеного будівництва Міністерству розвитку громад та територій України; звертався з листами щодо підготовки законопроекту для врегулювання ситуації з довгобудами тощо.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з положеннями частини 1 статті 140 Основного Закону України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частинами другою, третьою цієї ж статті Конституції України встановлено, що особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон № 280/97-ВР (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону № 280/97-ВР районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до статті 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителі села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону № 280/97-ВР регламентовано, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає:

- територіальну громаду;

- сільську, селищну, міську раду;

- сільського, селищного, міського голову;

- виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

- районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

- органи самоорганізації населення.

За правилами частин 1-2 статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Делеговані повноваження - це повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад (стаття 1 Закону № 280/97-ВР).

Статтею 31 Закону № 280/97-ВР закріплено повноваження виконавчих органів сільської, селищної, міської ради у галузі будівництва.

Так, згідно з підпунктом 11 пункту «а» статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з організація роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво.

У свою чергу здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов`язань забудовниками, діяльність яких пов`язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків належить до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (підпункт 7 пункту «б» статті 31 Закону № № 280/97-ВР).

Водночас, відповідно до положень статті 18 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

З питань, віднесених до відання органів місцевого самоврядування, на їх вимогу підприємства, установи та організації, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, надають відповідну інформацію.

Органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також стосовно фізичних осіб - підприємців, які використовують працю найманих працівників, шляхом подання посадовими особами органів місцевого самоврядування відповідного звернення з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що організація роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво відноситься до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Так, предметом спору в даній справі є наявність/відсутність протиправної бездіяльності Виконавчого органу КМС (КМДА), в частині організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва, та зобов`язати відповідача, як суб`єкта владних повноважень, організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва вказаного житлового комплексу, у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119).

У пункті 71 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», пункт 74).

Основний Закон України у частині першій статті 8 проголошує й те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 охарактеризував верховенство права як панування права в суспільстві. Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В Україні як у правовій державі, де на конституційному рівні визнається і діє принцип верховенства права, не може бути неврегульованих правом суспільних відносин, а органи виконавчої влади, в тому числі місцеві, повинні вчасно, в належний і якомога послідовніший спосіб здійснювати свої повноваження на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, мають працювати над досягненням конкретних, вимірюваних цілей, тобто ефективно.

Встановлені законом повноваження не повинні сприйматись абстрактно, мати суто формальний, декларативний характер, а суб`єкти владних повноважень не можуть відмовлятись від виконання тих чи інших юридично значимих і обов`язкових до виконання дій лише тому, що вони не підкріплені чітко зафіксованою у законодавстві правовою процедурою їх реалізації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі №826/14682/16.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши предмет спору та обставини даної справи, зазначає про наявність повноважень у Виконавчого органу КМС (КМДА) в частині організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти, як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу / його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені; наявність повноважень у відповідача в частині організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво, тощо.

Норми чинного законодавства не конкретизують, які дії підпадають під визначення «організація роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків», оскільки станом на час вирішення спору по суті, на законодавчому рівні не регламентований механізм реалізації органами місцевого самоврядування повноважень щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва довгобудів.

Також, на законодавчому рівні відсутній порядок реалізації органами місцевого самоврядування повноважень у сфері здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов`язань забудовниками, діяльність яких пов`язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків.

Натомість, згідно правової позиції викладеної касаційним судом в постанові від 24 січня 2023 року по справі 420/7138/19, для правильного застосування положень підпункту 11 пункту «а» ч. 1 статті 31 Закону №280/97-ВР в кожному конкретному випадку слід досліджувати обставини в розрізі характеру дій, які були вчинені органом місцевого самоврядування з метою виконання наведених положень закону, враховуючи відсутність чіткого нормативно-правового порядку, який закріплює механізм, конкретні повноваження та порядок вчинення органом місцевого самоврядування відповідних дій.

Таким чином, в межах спірних правовідносин мова йде саме про будівництво об`єкта із залученням коштів фізичних осіб у таке будівництво, а отже, виконавчий комітет Виконавчого органу КМС (КМДА) був зобов`язаний, в межах наданих йому законами та Конституцією України повноважень, вчиняти дії щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, оскільки у забудовника відсутня спроможність продовжувати таке будівництво.

Разом з тим, відповідачем не наведо жодних досягнутих результатів навколо ситуації із будівництвом житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва.

У свою чергу, Виконавчий орган КМС (КМДА) лише констатує про наявність листування, створення комісії з розгляду конфліктної ситуації, що склалася між інвесторами будівництва, та вказує на те, що Виконавчий орган КМС (КМДА) протягом тривалого часу займався вирішенням питань, пов`язаних із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал», однак результатів щодо вирішення цих питань відповідач не надав, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.02.2024 року по справі №280/3841/21 та від 25.06.2024 року по справі №420/7138/19.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Виконавчого органу КМС (КМДА) по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва, кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, право на спорудження якого виникло у ТОВ «ІСКО», на підставі угоди про повну передачу прав та обов`язків за договором №05/11-12 часткової участі у будівництві, укладеному 05.11.2012 між ТОВ «Південний квартал» і Спільним українсько-в`єтнамським підприємством у формі ТОВ «Ком`юн-Трейд» та договору оренди земельної ділянки 75-6-00370 від 14.12.2007, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім того, обґрунтованою є позовна вимога позивачів про зобов`язати Виконавчий орган КМС (КМДА) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва, кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, оскільки, в даній справі відповідач, в порушення вимог статті 77 КАС України, не довів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили, що Виконавчим органом КМС (КМДА) вчинялися та вчиняються всі можливі дії, які залежать безпосередньо від відповідача, з метою реалізації повноважень, закріплених підпунктом 11 пункту «а» ч. 1 статті 31 Закону № 280/97-ВР.

Таким чином, для належного та ефективного захисту прав та законних інтересів позивачів, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існують законні підстави для зобов`язання Виконавчого органу КМС (КМДА) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку №9 за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків у Святошинському районі м. Києва, кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво.

Застосування такого способу захисту відповідає статті 245 КАС України, якою визначені повноваження суду при вирішенні справи, і такий спосіб захисту направлений на виконання відповідачами повноважень, передбачених підпунктом 11 пункту 5 частини першої статті 31 Закону №280/97-ВР, у частині організації роботи, пов`язаної із завершенням житлового комплексу «Південний квартал».

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаних частинах.

Щодо доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за договором №ПК /1/3/21 купівлі-продажу майнових прав, що підтверджується випискою зі списку інвесторів вих.№374, виданою ТОВ «ІСКО» від 14.08.2020 року.

Проте, ТОВ «ІСКО» не виконало своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 , а саме введення в експлуатацію секції №1 житлового комплексу «Південний квартал».

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу суду, оскільки мають приватно-правовий характер та не можуть бути підставою розгляду судом апеляційної інстанції в межах розгляду даної справи.

Щодо посилань апелянта на численні кримінальні провадження відкриті щодо будівництва житлового комплексу «Південний квартал», колегія суддів апеляційної інстанції також не надає правової оцінки, оскільки це не є предметом даного спору.

В частині позовної вимоги про зобов`язання КМДА здійснювати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005 - без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва, колегія судді апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, згідно з аналізом підпункту 11 пункту «а» ч. 1 статті 31 Закону № 280/97-ВР можна дійти висновку про наявність повноважень у виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в частині організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво.

При цьому, вказаною нормою законодавства не визначено обов`язку та повноважень місцевих органів добудовувати об`єкти незавершеного будівництва за кошти місцевого бюджету, а передбачено обов`язок місцевих органів вчиняти дії щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що на законодавчому рівні відсутній порядок реалізації місцевими органами самоврядування повноважень у сфері здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов`язань забудовниками, діяльність яких пов`язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків, а також відсутній механізм реалізації повноважень з організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва цих будинків.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у справі №420/7138/19, які беруться до уваги колегією суддів апеляційної інстанції під час розгляду даної справи.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, є протиправним та не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 139 КАС України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачений позивачами під час подання позовної заяви судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами було сплачено судовий збір по 2522,40 грн. (кожним з позивачів окремо)(а.с.52-53) за подання позовної заяви, яка складається з трьох позовних вимог немайнового характеру.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, вказаний судовий збір підлягає стягненню на користь позивачів пропорційно до задоволених позовних вимог, за рахунок суб`єкта владних повноважень, а саме: на користь ОСОБА_2 в розмірі 1681,60 грн. та ОСОБА_1 в розмірі 1681,60 грн., тобто за дві позовні вимоги, задоволені судом апеляційної інстанції.

Також, стягненню підлягає судовий збір за подання апеляційної скарги, сплачений ОСОБА_1 , в розмірі 2522, 40 грн. (840,80 грн.*150%*2 позовні вимоги задоволені судом апеляційної інстанції = 2522,40 грн.).

Отже, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів становить: на користь ОСОБА_2 в розмірі 1681,60 грн., на користь ОСОБА_1 в розмірі 4204,00 грн. (1681,60 грн.+ 2522,40 грн. = 4204,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Спільне українсько-в`єтнамське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ком`юн-Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКО», ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) по організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, право на спорудження якого виникло у ТОВ «ІСКО», на підставі угоди про повну передачу прав та обов`язків за договором №05/11-12 часткової участі у будівництві, укладеному 05.11.2012 між ТОВ «Південний квартал» і Спільним українсько-в`єтнамським підприємством у формі ТОВ «Ком`юн-Трейд» та договору оренди земельної ділянки 75-6-00370 від 14.12.2007.

Зобов`язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) () організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу «Південний квартал» житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :75:272:0005, у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4 204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 18.06.2025 року