Справа № 560/10130/24
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2025 року

м. Київ

справа №560/10130/24

адміністративне провадження №К/990/23788/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Єзерова А.А., Рибачука А.І.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І. від участі у розгляді справи № 560/10130/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 70% відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 12.08.2014;

- здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії на підставі довідки МВС України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 22/6-6808 від 29.11.2021 (29980,84 грн) з врахуванням виплачених сум та без максимального обмеження пенсії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.08.2024 позов задоволено.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі №560/10130/24.

Позивач повторно подав касаційну скаргу, за наслідками чого Верховний Суд ухвалою від 28.05.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі №560/10130/24.

03.06.2025 надійшла касаційна скарга на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025 про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Верховний Суд ухвалою від 16.06.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі №560/10130/24.

Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі №560/10130/24.

17.06.2025 позивач направив до Верховного Суду через систему "Електронний суд" заяву про відвід колегії суддів у складі: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І., яка зареєстрована та передана судді-доповідачу 18.06.2025.

Позивач вважає, що вказаний склад колегії суддів допустив порушення права позивача на доступ до правосуддя, оскільки відмовив у відкритті касаційного провадження за всіма касаційними скаргами, які ним подано, зокрема, на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025.

Вирішуючи заяву про відвід колегії суддів, колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, визначених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Аналізуючи зазначені положення, Суд зауважує, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-якого боку або у будь-якій формі. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення судді до спору і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права безпосередньо не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою цього Суду (справи "Білуха проти України", заява № 33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява № 14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, пункти 42-43; "Pullar v. United Kingdom", заява № 22399/93, пункт 38) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І. від участі у розгляді справи № 560/10130/24 ґрунтується на припущеннях та незгоді з ухвалами Верховного Суду від 26.05.2025, 28.05.2025 та 16.06.2025 про відмову у відкритті провадження.

Cуд звертає увагу, що ухвалою від 16.06.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025, а не на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025. При цьому ухвалою від 18.06.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025.

У заяві позивача відсутні об`єктивні докази та доводи, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І., зокрема, такі, які містять належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію".

Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засіданні, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І. у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви ОСОБА_1 про відвід для проведення автоматичного розподілу для визначення судді для її розгляду.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 256 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І. від участі у розгляді справи № 560/10130/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Рибачука А.І. для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 КАС України, для розгляду вказаної заяви про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: А.А. Єзеров

А.І. Рибачук