Справа № 200/7766/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року справа №200/7766/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової академії (м. Одеса), Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року (повне судове рішення складено 30 січня 2025 року) у справі № 200/7766/24 (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса), Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відповідача-1 - Військової академії (м. Одеса), Відповідача-2 - Військової частини НОМЕР_2 , Відповідача-3 - Військової частини НОМЕР_3 , Відповідача-4 - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса), яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок №1078), за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно);

2. Зобов`язати Відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок №44);

3. Визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса), які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

4. Зобов`язати Відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 2018 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

5. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно);

6. Зобов`язати Відповідача-2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;

7. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2019 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

8. Зобов`язати Відповідача-2 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

9. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 13.12.2019 по 17.11.2022 (включно);

10. Зобов`язати Відповідача-3 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 13.12.2019 по 17.11.2022 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;

11. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2020 2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020 2021 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

12. Зобов`язати Відповідача-3 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2020 2022 роках, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2020 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2020 2021 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

13. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, за період з 18.11.2022 по 31.12.2022 (включно);

14. Зобов`язати Відповідача-4 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 18.11.2022 по 31.12.2022 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44;

15. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

16. Зобов`язати Відповідача-4 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Спірні правовідносини обумовлені тим, що позивач проходив військову службу у періоди: з 31.08.2015 по 21.07.2019 (включно) у Військовій академії (м. Одеса) (далі Відповідач-1); з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно) у військовій частині НОМЕР_2 (далі Відповідач-2); з 13.12.2019 по 24.10.2021 (включно) у військовій частині НОМЕР_3 (далі Відповідач-3); з 25.10.2021 по 17.11.2022 (включно) у військовій частині НОМЕР_4 (знаходилася на фінансовому забезпеченні та у підпорядкуванні Відповідача-3, станом на сьогоднішній день розформована, правонаступником є Відповідач-3); з 18.11.2022 по 17.11.2023 (включно) у військовій частині НОМЕР_1 (далі Відповідач-4).

Вказує на те, що під час проходження Позивачем військової служби у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (включно) Відповідачами всупереч діючому законодавству України протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація-різниця грошового забезпечення відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078.

Вважає таку бездіяльність Відповідачів незаконною та протиправною звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса), яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно).

Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4 281,36 гривень щомісячно за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно), з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса), які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 2018 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої у грудні 2022 року, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач, Військова академія (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 та Військова частина НОМЕР_2 подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що індексація-різниця виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за умови проходження військової служби у відповідній військовій частині на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року жодним чином не відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки) та від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21.

Просив скасувати рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги,

Військова академія (м. Одеса), обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, посилається на відсутність правових підстав для задоволення позову, відсутність фінансування на проведення індексації, не дотримання позивачем строку звернення до суду.

Також зазначає, що судом проведено не вірний розрахунок належної "Фіксованої суми індексації". До суду першої інстанції було надано відповідні підтверджуючі відомості щодо отриманих коштів, а також зазначено, на скільки було збільшено дохід позивача, однак вказане також було проігноровано, і як наслідок сума коштів яка належить до виплати, склала більше, ніж визначено у відповідних матеріалах справи.

Просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, військова частина НОМЕР_2 , зазначає, всупереч вимогам ч. 4 ст. 9 КАС України не повно з`ясовано обставини, щодо виплати позивачу поточної індексації, що призвело до ухвалення не обґрунтованого рішення, оскільки оскаржуваним рішення зобов`язано здійснити перерахунок підйомної допомоги позивачу ЗА 2019 рік з врахуванням індексації, однак матеріалами справи, а саме: довідкою від 11.02.2025 №4361 ф/с підтверджується, що індексація грошового забезпечення позивачу здійснена, а отже врахована під час виплати підйомної допомоги за 2019 рік.

Просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що Індексація-різниця виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) з умови перебування на тій же посаді. Такими чином позивач в період проходження військової служби у військовій частини НОМЕР_1 і у вказаний період Кабінет Міністрів України не встановлював нові розміри окладів військовослужбовців. Отже, позивач не має права на отримання індексації-різниці за період військової служби у військовій частини НОМЕР_1 .

Крім того, відповідач посилався на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду Військовою частиною НОМЕР_3 не оскаржено. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення цим відповідачем не оскаржене, в частині задоволених вимог до цього відповідача воно апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, та проходив військову службу

з 31.08.2015 по 21.07.2019 (включно) у Військовій академії (м. Одеса) Відповідач-1, відповідно до витягів з наказів від 31.08.2015 №199 та від 21.06.2019 №135;

з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно) у військовій частині НОМЕР_2 Відповідач-2;

з 13.12.2019 по 24.10.2021 (включно) у військовій частині НОМЕР_3 Відповідач-3, відповідно до витягів з наказів від 13.12.2019 №356 та від 24.10.2021 №317;

з 25.10.2021 по 17.11.2022 (включно) у військовій частині НОМЕР_4 (знаходилася на фінансовому забезпеченні та у підпорядкуванні Відповідача-3, станом на сьогоднішній день розформована, правонаступником є Відповідач-3 військова частина НОМЕР_3 );

з 18.11.2022 по 17.11.2023 (включно) у військовій частині НОМЕР_1 Відповідач-4, відповідно до витягів з наказів №323 від 18.11.22, №331 від 17.11.2023.

Вищезазначене також підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 серпня 2022 року № Д-174/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06 серпня 2022 року № 37дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Десантно-штурмових війська Збройних Сил України у 2022 році», наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04 вересня 2022 року № 13дск «Про розформування військової частини НОМЕР_4 » створено ліквідаційну комісію та підписано ліквідаційний акт розформування військової частини НОМЕР_4 № 692/481 від 28.01.2023.

Відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України «Про проведення додаткових заходів у Десантно-штурмових військах Збройних Сил України в 2022 році» № 39дск від 03.09.2022 військова частина НОМЕР_3 є правонаступником військової частини НОМЕР_4 .

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій відповідно до посвідчення сер. НОМЕР_5 від 17 вересня 2015 року.

Щодо позовних вимог до Військової академії (м. Одеса).

04.10.2024 Позивач з письмовою заявою звернувся до Військової академії (м. Одеса) з проханням виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.07.2019.

Листом від 09.10.2024 № 6/21/1143 Військовою академією (м. Одеса) повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за вищевказаний період.

Відповідно до довідки Військової академії (м. Одеса) від 08.10.2024 №6/67/998 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 21.07.2019 вбачається, що індексація не нараховувалась та не сплачувалась (в частині спірного періоду) з березня 2018 року по листопад 2018 року.

Щодо індексації за спірний період, то вперше індексація (поточна) нарахована у грудні 2018 року у розмірі 71,08 грн та нараховувалась у подальшому (поточна індексація не є спірною у справі).

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду із позовною заявою, суд зазначає наступне.

З 19.07.2022 законодавцем змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме - встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Тобто, до вимог за період по 19 липня 2022 року застосовується частина друга статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, унесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком; до вимог за період з 19 липня 2022 року застосовується частина перша статті 233 КЗпП України, у редакції, що діє з 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки вимоги до Військової академії (м. Одеса) стосуються періоду до 19 липня 2022 року (01.03.2018 21.07.2019), вони не обмежуються будь-яким строком, тому доводи апелянта з цього приводу не заслуговують на увагу.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право військовослужбовця на індексацію грошового забезпечення визначено ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону України №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення); індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 Закону України №1282 індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до ст. 4 Закону України №1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ст. 6 Закону України №1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній з 15.12.2015) передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77, застосовується з 01.01.2016 року) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, який застосовується з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Висновки у цій частині спірних правовідносин.

Механізм індексації має універсальний характер й індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. В свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №380/1513/20).

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття «базовий місяць».

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Тож до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості правового регулювання обчислення індексації грошового доходу Верховний Суд звертав увагу у постанові від 19.05.2022 у справі №200/3859/21.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013).

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови №1013, мета цього акту полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Пунктом 2 Постанови №1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Відповідно до зазначеної Пояснювальної записки, ці зміни передбачали:

«здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;

«зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)».

Крім цього, за змістом пунктів 1, 3 Постанови №1013, було встановлено, що:

підвищуються посадові оклади з 01 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

підвищуються з 01 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

За змістом пункту 6 постанови №1013 цей акт застосовується з 01.12.2015.

Отже, Постановою №1013 з 01.12.2015 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови №1013 дають суду підстави дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01 грудня 2015 року.

Водночас норми Постанови №1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для них «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21.03.2023 у справі №620/7687/21, пункті 62 постанови від 22.03.2023 у справі №380/1730/22.

У той же час до числа основних змін, які внесені Постановою №1013 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку, окремими положеннями яких установлено таке:

у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз викладених положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

Водночас, на що звертав увагу Верховний Суд у справі № 420/9187/21, вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.

Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Оклад за посадою позивача, як і будь-якого іншого військовослужбовця в Україні в період з 01.01.2008 до 01.03.2018 був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося 01 березня 2018 року, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Тож з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення за спірний період з 01.12.2015 до 28.02.2018.

Аналогічна правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 380/5811/21.

Таким чином, за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивач має право на проведення індексації грошових доходів, виходячи з місяця підвищення доходу - січня 2008 року на підставі Постанови № 1274.

Для визначення розміру індексації позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 мають значення наступні складові: «місяць підвищення доходу», індекс споживчих попереднього місяця (згідно даних Держстату), коефіцієнт індексації для визначення порогу (103%), наростаючий підсумок індексу споживчих цін (обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення»), величина приросту індексу споживчих цін, прожитковий мінімум.

Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим до перевищення порогу індексації).

З січня 2016 поріг індексації дорівнює 1,03 (або 103%), до цього він становив 1,01 (або 101%).

Отриманий коефіцієнт індексації множиться на розмір зарплати в межах прожиткового мінімуму для працездатних громадян (тобто, фактично на розмір прожиткового мінімуму).

Щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018 по 21.07.2019 (включно), суд вказує наступне.

Суд враховує, що Верховний Суд наразі сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, викладений у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, від 19.04.2023 у справі № 380/10594/21 та від 05.02.2024 справа № 360/383/23.

Відповідна практика Верховного Суду є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних справах, релевантні до обставин цієї справи, а саме у постанові від 05.02.2024 справа № 360/383/23, суд касаційної інстанції виснував про таке.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Верховний Суд також наголосив, що ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Застосовуючи вказаний підхід Верховного Суду та ураховуючи, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, то з огляду на правила пунктів 5, 102 Порядку №1078 - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Поряд з цим з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21.

При цьому, варто зауважити, що вищевказана позиція Верховного Суду не суперечить висновкам, викладеним судом касаційної інстанції у постанові від 09 червня 2022 року в справі №600/524/21-а, оскільки нею не заперечується відсутність в положеннях Порядку № 1078 (в редакції, чинній після 15 грудня 2015 року) такого поняття як «фіксована сума індексації», однак це не виключає того, що абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 передбачають правила нарахування й виплати сум індексації-різниці, що мають щомісячний фіксований характер.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача відхиляються апеляційним судом як не обґрунтовані і такі, що суперечать сталим висновкам Верховного Суду, тому колегія суддів висновує, що позивач має право на отримання індексації-різниці, якщо відповідає умовам, наведеним нижче.

На підставі наведених настанов Верховного Суду для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, у цій справі потрібно установити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Також суд у цій справі бере до увагу, що згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно було перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

Крім того, суд звертає увагу, що до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належить враховувати щомісячну додаткову винагороду відповідно до Інструкції № 550.

Правова позиція з цього питання висловлена у постановах Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 400/4650/19, від 26.01.2022 у справі № 520/8887/2020.

Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, то Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, відступив від правового висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 420/1232/16, постанові від 30.11.2018 у справі № 415/6132/16 та дійшов висновку, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира. За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічне слід застосовувати до допомоги на оздоровлення, як одноразового додаткового виду грошового забезпечення.

Крім того, суд не враховує при обчисленні грошового забезпечення позивача за лютий-березень 2018 року індексацію, оскільки така фактично не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно вказаних настанов, судом першої інстанції встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача:

- за лютий 2018 року складає 8133,30 грн (посадовий оклад 685,00 грн, оклад за військове звання 40,00 грн, надбавка за вислугу років 72,50 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 398,75 грн, надбавка ОУС (особливі умови служби) 85,63 грн, премія щомісячна 3 760,65 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 3 090,77 грн);

- за березень 2018 року - 8315,09 грн (посадовий оклад 2 910,00 грн, оклад за військове звання 670,00 грн, надбавка за вислугу років 1 074,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 628,29 грн, надбавка ОУС 85,63 грн, премія щомісячна 3 032,80 грн).

Отже, грошовий дохід позивача внаслідок підвищення посадових окладів змінився на: 8315,09 - 8133,30 = 181,79 грн.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762,00 грн х 253,30 % : 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п. 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме:

4463,15 грн 181,79 грн = 4281,36 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзацу 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 має виплачуватися у розмірі 4281,36 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Враховуючи усе викладене, позовні вимоги за період з 01.03.2018 року по 21.07.2019 року (включно) підлягають задоволенню, визначивши суму «індексації-різниці», що належить до сплати позивачу 4281,36 грн щомісячно.

З урахуванням зазначеного, місцевий суд зробив висновок, що невиплата Відповідачем-1 - Військовою академією (м. Одеса) індексації грошового забезпечення у відповідних розмірах є протиправним обмеженням конституційних прав позивача та порушенням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку №1078, а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками окружного суду, проте, зазначає про слушність апеляційної скарги відповідача стосовно розрахунку індексації-різниці.

Так, апелянтом стверджується, що судом проведено не вірний розрахунок належної "Фіксованої суми індексації". До суду першої інстанції було надано відповідні підтверджуючі відомості щодо отриманих коштів, а також зазначено, на скільки було збільшено дохід позивача, однак вказане було проігноровано, і як наслідок сума коштів яка належить до виплати, склала більше, ніж визначено у відповідних матеріалах справи.

Даючи оцінку таким доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо розміру та складових грошового забезпечення за лютий - березень 2018 року суд першої інстанції використав дані довідок відповідача щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 від 23.10.2024 № 6/67/1087 (за період з 1 грудня 2015 року по 21 червня 2019 року) та від 15.11.2024 №6/67/1207 (за період з 1 лютого 2018 року по 21 липня 2019 року), які були надані 31.12.2024 на виконання ухвали суду:

- за лютий 2018 року складає 8133,30 грн (посадовий оклад 685,00 грн, оклад за військове звання 40,00 грн, надбавка за вислугу років 72,50 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 398,75 грн, надбавка ОУС 85,63 грн, премія щомісячна 3 760,65 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 3 090,77 грн);

- за березень 2018 року - 8315,09 грн (посадовий оклад 2 910,00 грн, оклад за військове звання 670,00 грн, надбавка за вислугу років 1 074,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 628,29 грн, премія щомісячна 3 032,80 грн).

В той же час, разом з цими документами відповідачем було надано довідку щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 лютого по 31 березня 2018 року від 15.11.2024 №6/67/1208:

- за лютий 2018 року складає 8242,05 грн (посадовий оклад 685,00 грн, оклад за військове звання 40,00 грн, надбавка за вислугу років 145,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 435,00 грн, надбавка ОУС 85,63 грн, премія щомісячна 3 760,65 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 3 090,77 грн);

- за березень 2018 року - 8652,07 грн (посадовий оклад 2 910,00 грн, оклад за військове звання 670,00 грн, надбавка за вислугу років 1 074,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 628,29 грн, премія щомісячна 3369,78 грн).

Дані вказаних вище довідок не збігаються стосовно розміру щодо лютого: надбавки за вислугу років (72,50 грн або 145,00 грн) і надбавки за виконання особливо важливих завдань (398,75 грн або 435,00 грн), щодо березня: премії щомісячної (3 032,80 грн або 3369,78 грн).

Судом першої інстанції не усунуто неузгодженості даних цих довідок, не мотивовано, чому надано перевагу даним, що містяться в них, що усувається судом апеляційної інстанції.

Слід зауважити, що порівняльному аналізу підлягає грошове забезпечення, яким був забезпечений позивач у вказаних місяцях 2018 року.

Так, довідки відповідача щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 від 23.10.2024 № 6/67/1087 та від 15.11.2024 №6/67/1207 містять інформацію про те, що вислуга років складала до 28.02.2018 20%, а з 01.03.2018 30%.

Отже, правильний розмір цих видів грошового забезпечення в лютому 2018 року складе: надбавки за вислугу років - 145,00 грн, а не 72,50 грн, а надбавки за виконання особливо важливих завдань - 435,00 грн, а не 398,75 грн (що є на користь позивача).

В тих же довідках є також інформація, що премія щомісячна складала в березні 2018 року - 115,8%, що в грошовому виразі є 3369,78 грн (посадовий оклад 2910 грн х 115,8%), а не 3 032,80 грн.

Отже, правильними є розрахунки відповідача, викладені саме в довідці щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 лютого по 31 березня 2018 року від 15.11.2024 №6/67/1208.

Відтак, сума збільшення грошового забезпечення у березні 2018 року склала: 8652,07 грн - 8242,05 грн = 410,02 грн.

Відповідно до абз.4 п. 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме:

4463,15 грн 410,02 грн = 4053,13 грн, а не 4281,36 грн.

Отже, рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до витягу з послужного списку позивача, курсантом Військової академії (м. Одеса) він був в період з 31.08.2018 по 21.06.2019, а з 21.06.2019 по 30.09.2019 - командиром аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_2 .

Так, наказом Військової академії (м. Одеса) від 21.06.2019 №135 позивача з 21 червня 2019 року знято з усіх видів забезпечення, виключено з 21 липня 2019 року зі списків особового складу Військової академії (м. Одеса).

ОСОБА_1 , призначеному на посаду командира аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) встановлено тарифний розряд 12 та оклад по займаній посаді у розмірі 3440 гривень.

Колегія суддів звертає увагу, що до цього у Військовій академії (м. Одеса) позивач був забезпечений посадовим окладом за посадою курсанта в розмірі 2910 грн.

При цьому з 21.06.2019 позивачу обчислювалось грошове забезпечення саме за посадовим окладом у розмірі 3440 гривень, що видно з даних довідки відповідача щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 від 15.11.2024 №6/67/1207 (згідно наказу Військової академії (м. Одеса) від 21.06.2019 №135 позивачу надавалась відпустка з 21 червня по 22 липня 2019 року).

Як вже було зазначено вище, у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Водночас, на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу у Відповідача-1 за посадою командира аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти військової частини (тарифний розряд 12) та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача за такою посадою в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось.

Апеляційний суд звертає увагу, що за Порядком № 1078 індексація-різниця обчислюється за однією і тією самою посадою у зв`язку з підвищенням посадового окладу саме за такою посадою. У випадку увільнення з цієї посади обрахувати індексацію-різницю за новою посадою за формулою (алгоритмом), визначеним Порядком № 1078 не можливо.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

При цьому посилання позивача на судову практику Верховного Суду не може бути взято до уваги, оскільки в перелічених ним справах не зазначено фактів зміни позивачами посади і цьому не давалась оцінка, що не є релевантним до обставин у цій справі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги можуть бути задоволені лише по 20.06.2019, а після цього підстав для нарахування індексації-різниці, обчислену за посадою курсанта, до грошового забезпечення за іншою посадою, колегія суддів не вбачає.

Отже, рішення місцевого суду в цій частині (дати задоволення позовних вимог) підлягає зміні.

Щодо позовних вимог у частині протиправності дій Військової академії (м. Одеса), які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є його систематичною складовою.

Порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у межах спірного періоду було врегульовано Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260) та Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відтак, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань).

Як встановлено судом, згідно довідки Військової академії (м. Одеса) №6/67/1086 від 23.10.2024 щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 21 червня 2019 року, позивачу у грудні 2015 року, жовтні 2016 року та травні 2017 року нараховано та виплачено матеріальну допомогу; у травні 2016 року та липні 2016 року нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріальна допомога у грудні 2015, жовтні 2016 та травні 2017 та грошова допомога на оздоровлення в травні 2016 та липні 2016 позивачеві мала бути обрахована із врахуванням індексації його грошового забезпечення.

Доказів чи входила у склад таких допомог індексація, до суду надано не було.

Таким чином, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії Військової академії (м. Одеса), які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 2018 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація та зобов`язання Військову академію (м. Одеса) здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 2018 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Погоджуючись в цілому із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зауважує про те, що окружним судом не в повній мірі досліджено матеріали справи.

Так, в примітках до довідки Військової академії (м. Одеса) №6/67/1086 від 23.10.2024 щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 21 червня 2019 року міститься така інформація:

- у 2015 році грошову допомогу на оздоровлення отримав до початку навчання у Військової академії (м. Одеса), тобто у військовій частині, у якій проходив службу до навчання;

- у 2017 році, згідно наказу начальника академії від 22.12.2017 №279, особовому складу академії матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань нараховано та виплачено у сталому розмірі 3950,00 грн.

При цьому в 2018 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань взагалі не виплачувалась. Її виплата згідно наведеного вище спеціального законодавства є правом, а не обов`язком відповідача.

Отже, позовні вимоги щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення у 2015 році та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 та 2018 роках задоволенню не підлягають.

Тому апеляційна скарга Військової академії (м. Одеса) в цій частині підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно), суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 22.07.2019 по 12.12.2019 (включно) у військовій частині НОМЕР_2 .

Водночас, на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу у Відповідача-2 та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось.

Поряд з цим, слід врахувати, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - постанова № 1294), з набранням чинності якою пов`язано початок обчислення величини приросту індексу споживчих цін (січень 2008 року) для обчислення індексації-різниці у березні 2018 року, була чинною у період з 01.01.2008 по 01.03.2018, що виключає можливість будь-якого її застосування до спірних правовідносин.

Апеляційний суд звертає увагу, що за Порядком № 1078 індексація-різниця обчислюється за однією і тією самою посадою у зв`язку з підвищенням посадового окладу саме за такою посадою. У випадку увільнення з цієї посади обрахувати індексацію-різницю за новою посадою за формулою (алгоритмом), визначеним Порядком № 1078 не можливо.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2019 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до розгорнутої довідки про розміри одноразових видів грошового забезпечення за 2019 рік Позивачу нараховано: підйомну допомогу 15388,40 грн.

Грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році не виплачувалась.

Доказів розрахунку підйомної допомоги у 2019 році з урахуванням індексації грошового забезпечення позивача відповідачем до матеріалів справи не додано.

Як вже зазначено судом вище, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підйомна допомога у 2019 році позивачеві мала бути обрахована із врахуванням індексації його грошового забезпечення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу правильно було виплачено лише поточну індексацію, не впливають на правильність висновків окружного суду про те, що така індексація мала бути врахована при обчислені розміру підйомної допомоги.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів та вимог щодо рішення суду стосовно обчислення/виплати відповідачем допомог позивачеві.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог цій частині шляхом визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2019 році виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відтак, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_2 задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 13.12.2019 по 17.11.2022 (включно), суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 13.12.2019 по 24.10.2021 (включно) у військовій частині НОМЕР_3 Відповідач-3, відповідно до витягів з наказів від 13.12.2019 №356 та від 24.10.2021 №317; з 25.10.2021 по 17.11.2022 (включно) у військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідно до вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 серпня 2022 року № Д-174/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06 серпня 2022 року № 37дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Десантно-штурмових війська Збройних Сил України у 2022 році», наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04 вересня 2022 року № 13дск «Про розформування військової частини НОМЕР_4 » створено ліквідаційну комісію та підписано ліквідаційний акт розформування військової частини НОМЕР_4 № 692/481 від 28.01.2023.

Відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України «Про проведення додаткових заходів у Десантно-штурмових військах Збройних Сил України в 2022 році» № 39дск від 03.09.2022 військова частина НОМЕР_3 є правонаступником військової частини НОМЕР_4 .

Водночас, на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу у Відповідача-3 та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось.

Поряд з цим, слід врахувати, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - постанова № 1294), з набранням чинності якою пов`язано початок обчислення величини приросту індексу споживчих цін (січень 2008 року) для обчислення індексації-різниці у березні 2018 року, була чинною у період з 01.01.2008 по 01.03.2018, що виключає можливість будь-якого її застосування до спірних правовідносин.

Апеляційний суд звертає увагу, що за Порядком № 1078 індексація-різниця обчислюється за однією і тією самою посадою у зв`язку з підвищенням посадового окладу саме за такою посадою. У випадку увільнення з цієї посади обрахувати індексацію-різницю за новою посадою за формулою (алгоритмом), визначеним Порядком № 1078 не можливо.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Більш того, з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року в справі №200/6957/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 17.11.2022 (включно) грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахування положень п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 17.11.2022 (включно), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше вже виплачених сум.

Отже, внаслідок набрання законної сили рішенням в цій справі посадовий оклад позивача підвищився з 29.01.2020.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2020 2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020 2021 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, апеляційний суд вказує наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині шляхом визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація та зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення у 2020 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів та вимог щодо рішення суду стосовно обчислення/виплати відповідачем допомог позивачеві.

Військовою частиною НОМЕР_3 рішення місцевого суду взагалі оскаржено не було.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення в цій частині не оскаржене, воно апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 18.11.2022 по 31.12.2022 (включно), судом першої інстанції відмовлено в позові з тих же підстав, що зазначені вище.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог цій частині шляхом визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру підйомної допомоги в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої у грудні 2022 року, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі Відповідачем-4 порушується питання пропуску позивачем строку звернення до суду.

З цим позовом до суду позивач звернувся 06.11.2024.

В позовній заяві просив визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 19.07.2022 по 31.12.2022, та поновити цей строк.

Поважною причиною пропуску строку звернення до суду вказує про те, що станом на час розгляду справи воєнний стан триває. Також, зазначає, що з 2014 року по теперішній час Позивач проходить військову службу в Лавах Збройних Сил України. Таким чином, у зв`язку з перебуванням на військовій службі і виконанням функцій із захисту Батьківщини, Позивач не мав можливості своєчасно звернутися до суду. Тобто, наявні підстави, які об`єктивно перешкоджали Позивачу реалізувати своє право на звернення до суду у межах визначеного процесуального строку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду за адміністративним позовом по справі №200/7766/24 та поновлено позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Мотивуючи таке своє рішення, місцевий суд прийняв до уваги обставини, викладені на обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та на підставі вищевказаних законодавчих норм вважав за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

З таким висновком апеляційний суд не погодився, тому ухвалою від 23 травня 2025 року визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані в позовній заяві, та запропонував позивачу ВКАЗАТИ ІНШІ ПІДСТАВИ для поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом, встановивши строк до 10 червня 2025 року включно.

На виконання цієї ухвали суду позивачем до апеляційного суду подана заява з проханням у разі визнання судом факту пропуску строку звернення до суду визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду за період з 18.11.2022 по 31.12.2022, та поновити цей строк. Запропонувати військовій частині НОМЕР_1 надати суду докази ознайомлення позивача в день виключення зі списків особового складу військової частини з розміром нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення (копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу/вручення грошового атестата позивачу; копію картки особового рахунка військовослужбовця з відміткою (під підпис військовослужбовця) щодо дати видачі/вручення позивачу грошового атестата).

При цьому зазначає, що позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 17.11.2023, проте жодного письмового повідомлення або інших документів, які б свідчили про нараховане та виплачене їй грошове забезпечення за період проходження військової служби при виключенні зі списку особового складу військової частини, Відповідачем надано не було.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що позивач НЕ звільнений з військової служби.

В постанові від 12 вересня 2024 року в справі № 200/5637/23 Верховний Суд зазначив:

«Однак, незважаючи на помилковість у правозастосуванні норм матеріального права, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що про порушення свого права щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в належному розмірі за липень 2023 року позивач міг дізнатися лише після її виплати наприкінці липня 2023 року. З огляду на це суди правильно виснували, що позивач пропустив установлений частиною першою статті 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 20 липня 2022 року по 30 червня 2023 року».

…

Отже, дата отримання позивачем довідки про нараховану та виплачену суддівську винагороду мала б значення у тому разі, якби спір був пов`язаний із виплатою усіх сум, що належать працівникові при звільненні, і строк звернення з таким позовом регулювався частиною другою статті 233 КЗпП України.

Натомість, у цій справі вирішується трудовий спір про стягнення заробітної плати (суддівської винагороди) в належному розмірі і строк звернення з таким позовом установлений частиною першою статті 233 КЗпП України та становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права».

В постанові від 06 грудня 2024 року в справі № 400/5432/24 Верховний Суд визначив початок спливу строку звернення до суду у спірних правовідносинах:

«30. Отже, позивач мав бути обізнаний про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення не пізніше першого числа місяця, що слідує за наступним від оплаченого, тому тримісячний строк звернення до суду щодо виплати йому утриманого військового збору за січень 2024 року спливає через три місяці з дня, коли він дізнався про порушення свого права (01 березня 2024 року), тобто 01 червня 2024 року.

31. Ураховуючи наведене, Верховний Суд уважає безпідставними посилання касатора на те, що про порушення своїх прав щодо отримання грошового забезпечення в належному розмірі він дізнався лише з листа військової частини НОМЕР_2 від 01.05.2024 №1330, оскільки про розмір виплаченого йому грошового забезпечення він дізнавався щомісячно, і не був позбавлений права під час проходження військової служби на звернення до відповідача про надання йому роз`яснень щодо складових виплаченого йому грошового забезпечення та проведених утримань податку та інших обов`язкових платежів».

З цих підстав апеляційний суд не бере до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 21 березня 2025 року в справі № 460/21394/23, в якій надано висновок щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України.

При цьому колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 21 березня 2025 року в справі № 460/21394/23, оскілки її висновки суперечать сталій судовій практиці щодо правової конструкції «дізнався або повинен був дізнатися», зокрема, зазначеним вище постановам Верховного Суду від 12 вересня 2024 року в справі № 200/5637/23, від 06 грудня 2024 року в справі № 400/5432/24, а також постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду).

Аналогічний підхід, на переконання апеляційного суду, повинен застосовуватись і щодо грошового забезпечення, виплата якого також носить щомісячний характер.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2021 року в справі № 9901/89/21 зазначила:

«44. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду».

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 жовтня 2023 року в справі № 607/1662/21 звернула увагу на те, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він по теперішній час безперервно виконує бойові завдання на лінії бойового зіткнення з противником та бере безпосередню участь у бойових діях.

Так, згідно поданої ним довідки від 04.06.2025, таку участь він брав періодично починаючи з 18.11.2023, тобто, коли ним вже було пропущено строк звернення до суду з позовом щодо періоду з 18.11.2022 по 31.12.2022.

Відтак, позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом щодо цієї частини своїх вимог, поважних причин пропуску якого колегія суддів не вбачає, тому немає підстав для витребування у відповідача вказаних позивачем відомостей.

Вирішуючи вимоги апеляційної скарги відповідача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зауважує наступне.

В пункті 25 рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 по справі «Кечко проти України» зазначено, що рішення національних судів щодо відхилення вимог заявника стосовно виплат за ці періоди базувались на внутрішньому законодавстві. Суди не могли розглядати щодо суті вимоги заявника за період з 1997 року по 1998 року у зв`язку із пропущенням строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини не вбачав будь-яку свавільність у рішеннях суду стосовно цих періодів. Відповідно, у цій частині заяви не було порушення статті 1 Протоколу N 1 (994_535).

Отже, застосування наслідків пропуску строку звернення до суду з позовом не є обмеженням прав позивача на доступ до правосуддя.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 2 і 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Апеляційний суд враховує, що з 19.07.2022 законодавцем змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме - встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Тобто, до вимог за період по 19 липня 2022 року застосовується частина друга статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, унесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком; до вимог за період з 19 липня 2022 року застосовується частина перша статті 233 КЗпП України, у редакції, що діє з 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Про порушення своїх прав позивач мав дізнатися при виплаті йому грошового забезпечення, в тому числі, одноразових його видів (підйомної допомоги та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, про які він заявив позовні вимоги) в грудні 2022 року.

Водночас, відповідно до п. 1 гл. XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Встановлений з метою запобігання поширенню на території України респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2, було відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, тримісячний строк звернення до суду після закінчення карантину розпочався з 01.07.2023 та сплив 02.10.2023 (із врахуванням вихідних днів).

Як зазначалось вище, з цим позовом до суду позивач звернувся 06.11.2024, тобто, з пропуском встановленого законодавством строку майже на рік.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску строку звернення до суду, наведених позивачем, колегія суддів виходить з наступного.

Факти повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України та перебування позивача на військовій службі самі по собі не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Позивач не навів доказів того, що протягом строку звернення до суду ця обставина безпосередньо унеможливила вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Так, з витягу з наказу від 17.11.2023 № 331 командира Військової частини НОМЕР_1 позивача виключено із списків особового складу частини та направлено для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_2 .

Отже, позивач перебував у Військовій частині, розташованій у АДРЕСА_2 , тобто, відсутні відомості про неможливість вчинення ним процесуальних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення в цій частині позовних вимог допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 317, 319, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Військової академії (м. Одеса) та Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 200/7766/24 скасувати частково, внаслідок чого в його резолютивній частині:

- в абзаці другому дату «по 21.07.2019 (включно)» замінити датою «по 20.06.2019 (включно)»;

- в абзаці третьому слова і цифри «в сумі 4 281,36 гривень» замінити словами і цифрами «в сумі 4053,13 гривень», а дату «по 21.07.2019 (включно)» замінити датою «по 20.06.2019 (включно);

- в абзаці четвертому слова і цифри «грошової допомоги на оздоровлення в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015 2018 роках» замінити словами і цифрами «грошової допомоги на оздоровлення в 2016 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015, 2016 роках».

- в абзаці п`ятому слова і цифри «грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015 2018 роках» замінити словами і цифрами «грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2016 2018 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015, 2016 роках».

- абзаци десятий та одинадцятий замінити абзацами такого змісту:

«Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду за період з 18.11.2022 по 31.12.2022.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 200/7766/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 19 червня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук