Справа № 460/13277/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2025 рокум. Рівне№460/13277/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі відповідач) із вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач або ГУ ДПС у Рівненській області), у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №0-1716-UA0086729 від 26.09.2024.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що 26.09.2024 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0086729 від 26.09.2024 (далі ППР), яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в сумі 24645,95 грн. Позивач стверджує, що таке податкове-повідомлення-рішення прийняте без належного обґрунтування та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не враховано, що об`єкт нерухомого майна зблокований житловий будинок площею 1267,20 кв.м., на момент прийняття спірного рішення вже не існував, оскільки був проведений розподіл його на квартири в цій же площі. Зблокований житловий будинок було реконструйовано та поділено на окремі квартири в кількості 12 об`єктів, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач стверджує, що він звертався до відповідача із заявою, в якій просив врахувати вказані обставини і перевірити правильність нарахування податку по спірному рішенню, однак відповідач у відповіді №11136/6/17-00-24-07-06 від 28.10.2024 зазначив, що оскільки речове право на будинок було припинене 21.08.2023, то відсутні підстави щодо відкликання ППР. Водночас, на думку позивача у спірному ППР відповідач нарахував податкові зобов`язання не лише на об`єкт, якого не існує (житловий будинок площею 1267,20 кв.м.), але і подвійно оподаткував один і той же об`єкт нерухомості, що не передбачено Податковим кодексом України.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду відзив, де заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що факт реєстрації протягом 2022-2023 років права власності третіх осіб на окремі квартири в житловому блокованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не свідчить про припинення права власності позивача на зазначений житловий будинок, оскільки до Державного реєстру прав запис про припинення права власності позивача на вказаний житловий будинок було внесено 21.08.2023 і з закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна внаслідок його поділу. На переконання відповідача доводи позивача не спростовують висновків контролюючого органу щодо обов`язку позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік за об`єктом оподаткування: зблокований житловий будинок загальної площі 1267,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач стверджує, що суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік ним розраховано правильно, відповідно до приписів ст. 266 Податкового кодексу України, а спірне ППР прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України. З огляду на наведене, позовні вимоги позивача відповідач вважає безпідставними та просить суд у їх задоволенні відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 04.11.2024 позивачем у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 04.11.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 11.11.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду 02.12.2024 відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 був власником нерухомого майна житлового будинку площею 1267,20 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №251051462 від 02.04.2021, відповідно до якого було здійснено державну реєстрацію нерухомого майна: зблокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1261,2 кв. м.

Відповідно до висновку приватного підприємства «Техноком» №08-05-1/21 від 08.05.2021 щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, здійснено розподіл вказаного будинку на окремі об`єкти 12 квартир.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була здійснена 21.05.2021.

26.09.2024 ГУ ДПС України в Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0086729 від 26.09.2024, відповідно до якого сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік складає 24645,95 грн.

17.10.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з розподілом об`єкта оподаткування.

Листом №11136/6/17-00-24-07-06 від 28.10.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав щодо відкликання вказаного ППР з огляду на те, що речове право на зблокований житловий будинок загальною площею 1261,2 кв. м., який був зареєстрований 31.03.2021, було припинене лише 21.08.2023.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з приписами пункту 3.1 статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються, відповідно до цього Кодексу, Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: 10.1.1. податок на майно; 10.1.2. єдиний податок.

За змістом приписів пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: 265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 265.1.2. транспортного податку; 265.1.3. плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб здійснюється за правилами підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, а саме:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Згідно з нормою підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Приписами підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Зокрема, відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи-платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (Далі Закон №1952-IV).

Приписами статті 14 Закону №1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено підстави закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, зокрема, розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі: 1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; 3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво; 4) скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Закритий розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа не підлягають поновленню. У разі скасування рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ та формується нова реєстраційна справа відповідно до цього Закону.

Частиною 3 статті 14 Закону №1952-IV визначено, що у разі поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Відомості про речові права, обтяження речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта одночасно з відкриттям розділів Державного реєстру прав на кожний новостворений об`єкт переносяться до таких розділів. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права, обтяження речових прав не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, відомості про такі права, обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5. Висновки суду по суті спору та позовних вимог.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права суд дійшов до наступних висновків по суті спору та позовних вимог.

Зі змісту висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 08.05.2021 за №08-05-1/21 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що 21.05.2021 фактично перестав існувати такий об`єкт нерухомості, як зблокований житловий будинок, адже держава визнала його поділ на квартири та надала дозвіл на експлуатацію об`єктів, що утворились.

З доданих до позову доказів суд також встановив, що відповідач також прийняв податкові повідомлення-рішення від 26.09.2024 №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, якими визначено суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на квартири в кількості 10 штук, які були розподілені із зблокованого будинку площею 1261,20 кв.м. Сума податку, нарахована згідно таких рішень, була сплачена позивачем згідно квитанції від 04.10.2024.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач у спірному рішенні №0-1716-UA0086729 від 26.09.2024 нарахував податкові зобов`язання не лише на об`єкт, якого не існувало на момент прийняття рішення (житловий будинок площею 1261,20 кв.м.), але й повторно нарахував податок на майно, відмінне від земельної ділянки, що не передбачено нормами Податкового кодексу України.

У 2023 році позивач не мав у своїй власності житлового будинка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 261,20 кв.м., адже на його місці утворено 12 окремих об`єктів нерухомості - квартир.

Суд прийшов до такого висновку з огляду на те, що державний реєстратор закрив розділ щодо зблокованого житлового будинку в Державному реєстрі прав лише 21.08.2023, хоча згідно приписів ст. 14 14 Закону №1952-IV такі реєстраційні дії мали відбутися одночасно з відкриттям нового розділу Державного реєстру прав щодо квартир.

Інформація в реєстрі про незакритий розділ не дає законних підстав для здійснення відповідачем нарахування позивачу податкових зобов`язань за фактично відсутній об`єкт нерухомості. Окрім того, суд дійшов до висновку. Що у спірних правовідносинах склалася ситуація подвійного нарахування податку - за один цілий об`єкт, і за окремі його частини, яка є недопустимою.

З урахуванням наведеного в ході розгляду справи суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності оспорюваного позивачем ППР, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з прийняттям судом за результатами розгляду спору рішення про задоволення позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн відповідно до правил, передбачених частиною 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.09.2024 №0-1716-UA0086729.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (місцезнаходження: вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК