Справа № 280/2994/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2025 року Справа № 280/2994/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення № 74 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 про відмову у призначені пенсії за віком, ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання: з 01.09.1981 по 11.10.1982, 01.09.1985 по 27.05.1986, з 23.02.1987 по 14.08.1987 та період роботи: з 15.08.1987 по 01.09.1997, з 19.07.1999 по 17.08.2001, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.02.2025 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 10.02.2025 звернувся до територіального органу управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням, прийнятим в порядку екстериторіальності, від 17.02.2025 № 74 у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено на підставі відсутності необхідного страхового стажу. Позивач не погоджується з даною відмовою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, просить відновити його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо суті спору.

02.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 10.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №74 від 17.02.2025 позивачу відмовлено у призначені пенсії. На час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повних 60 років. Згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 22 роки 08 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При дослідженні трудової книжки позивача встановлено, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 20.12.1990 відповідно до диплому, оскільки навчання перетинається з роботою та військовою службою. Не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1985 по 27.05.1986 відповідно до трудової книжки, оскільки виправлена дата початку навчання. До страхового стажу не враховано період роботи в рибколгоспі з 15.08.1987 по 01.09.1997, з 19.07.1999 по 17.08.2001, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлену норму вихододнів та перейменування рибколгоспу в колективне господарство. Зазначений період частково зарахований до страхового стажу позивача за даними реєстру застрахованих осіб. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.05.2025 до суду від третьої особи надійшли пояснення щодо суті сору, в який вказано, що відповідач діяв правомірно у відповідності до діючого законодавства. Рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач 10.02.2025 звернулася за місцем реєстрації до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду заяви позивача 17.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення №74 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до оскаржувального рішення страховий стаж позивача становить 22 роки 08 місяців 18 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання з 01.09.1981 по 20.12.1990 по диплому, оскільки навчання перетинається з роботою та військовою службою;

період навчання з 01.09.1985 по 27.05.1986 по трудовій книжці, оскільки виправлена дата початку навчання;

періоди роботи в рибколгоспі з 15.08.1987 по 01.09.1997 по трудовій книжці, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлену норму вихододнів та перейменування рибколгоспу в колективне господарство;

період роботи в рибколгоспі з 19.07.1999 по 17.08.2001 по трудовій книжці, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлену норму вихододнів та перейменування рибколгоспу в колективне господарство, зазначений період частково зарахований за даними реєстру застрахованих осіб.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Так, частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Отже, для призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV необхідна сукупна наявність двох умов: досягнення особою пенсійного віку та наявність у неї страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Стаття 26 Закону №1058-IV диференціює право на призначення пенсії за віком в залежності від віку особи та наявного страхового стажу. Так, указана стаття визначає необхідність особи відповідати вимогам не тільки відносно віку, а й мати необхідний мінімальний страховий стаж при досягненні певного віку.

Згідно з вимогами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особа, звертаючись із заявою про призначення пенсії за віком у період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, має досягти пенсійного віку 60 років та мати страховий стаж не менше 31 року.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 24 Закону №1058-1V страховий стаж - якого особа період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному

страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Управління Пенсійного фонду України не зарахувало до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 20.12.1990 у вищому навчальному закладі, оскільки він перетинається з іншими видами діяльності позивача.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Згідно пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально - виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з Довідки №62 від 24.03.2025 року, виданої Одеським національним морським університетом ОСОБА_1 дійсно з 01 вересня 1981 року навчався на вечірній формі Жданівського вечірньо-заочного факультету (ЖВЗФ) Одеського інституту інженерів морського флоту/наказ №64-ЖВЗФ від 18.09.1981 року; арх. № 50655, В-2285/.

З 01 вересня 1985 року переведений з 3 курсу вечірньої форми навчання ЖВЗФ на 2 курс денної форми навчання/ наказ №155 ст. від 02.09.1985 року/.

З 27 травня 1986 року відрахований з інституту за сімейними обставинами /наказ № 81-ст від 29.05.1986 року/.

З 23 лютого 1987 року відновлений на 2 курсі денної форми навчання/наказ № 12-ст від 26.01.1987 року/.

З 15 січня 1988 року переведений з 3 курсу денної форми навчання на 3 курс заочної форми навчання за сімейними обставинами /наказ №4/ст від 19.01.1988 року/.

З 26 грудня 1990 року відрахований з інституту у зв`язку з завершенням навчання/ наказ № 76-з/в від 26.12.1990 року/.

Зі змісту записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 11.11.1981 встановлено, що першим записом внесено запис про навчання в учбовому цеху Жданівського судноремонтного заводу Азовське морське пароплавство з 06.11.1981 по 12.10.1982.

Звільнений позивач був у зв`язку із проходженням військової служби. Згідно записів трудової книжки військова служба тривала з 10.11.1982 по 03.12.1984. Позивача одразу було переведено на другий курс Одеського інституту інженерів морського флоту (ОІІМФ) наразі Одеський національний морський університет на денну форму навчання.

27.05.1986 за сімейними обставинами позивач був відрахований з навчального закладу, а був поновлений на другому курсі Одеського інституту інженерів морського флоту (ОІІМФ) на денну форму навчання.

У проміжковий період між 27.05.1986 по 23.02.1987 позивач працював тільки на одній роботі з 15.06.1986 по 28.01.1987, а після поновлення на другому курсі на денній формі навчання не працював зовсім, що підтверджується одразу двома трудовими книжками позивача НОМЕР_2 від 11.11.1981 та трудовою книжкою колгоспника укр № НОМЕР_3 від 26.02.1988.

15.01.1988 ОСОБА_1 був переведений на третій курс на заочний факультет лише після чого 26.02.1988 був направлений працювати на рибокомплекс.

20.12.1990 отримав Диплом НОМЕР_4 Одеського інституту інженерів морського флоту (ОІІМФ).

Таким чином, відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.11.1981 та трудової книжки колгоспника укр № НОМЕР_3 від 26.02.1988, а також довідки №62 від 24.03.2025 позивач не безперервно навчався з 01.09.1981 по 20.12.1990. Оскільки час навчання у вищих навчальних закладах підтверджується дипломами посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Диплом НОМЕР_4 містить відомості, що позивач навчався з 01.09.1981 по 20.12.1990, але оскільки під час навчання позивач проходив військову службу та працював і ці період діяльності були зараховані до страхового стажу, то вважаю за доцільне зарахувати окремі періоди навчання:

Період навчання з 01.09.1981 по 11.10.1982 (з початку навчання на вечірній формі Жданівського вечірньо-заочного факультету (ЖВЗФ) Одеського інституту інженерів морського флоту до початку проходження військової служби);

Період навчання з 01.09.1985 по 27.05.1986 (з переведення з 3 курсу вечірньої форми навчання ЖВЗФ на 2 курс денної форми навчання до моменту відрахування з інституту за сімейними обставинами);

Період навчання з 23.02.1987 по 14.08.1987 (з моменту відновлення на 2 курсі денної форми навчання до моменту початку роботи в рибколгоспі).

Щодо не зарахування періоду навчання з 01.09.1985 по 27.05.1986 через наявне виправлення дати початку навчання.

Згідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) в якій, зокрема, зазначено:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника;

- трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню;

- записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;

- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);

- записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;

- у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу;

- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;

- по закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства.

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З урахуванням викладеного, особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України рішення страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту Позивача.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу.

Крім того, відомостями трудової книжки: НОМЕР_2 від 11.11.1981 підтверджується безперервність навчання позивача з 01.09.1985 по 27.05.1986, а також дипломом НОМЕР_4 Одеського інституту інженерів морського флоту (ОІІМФ) та довідкою довідки №62 від 24.03.2025, виданою ОНМУ.

Таким чином, працівник не несе відповідальності за порушення порядку заповнення його трудової книжки, а тому період навчання з 01.09.1985 по 27.05.1986 має бути зарахований до загального страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування періодів роботи в рибколгоспі з 15.08.1987 по 01.09.1997 та з 19.07.1999 по 17.08.2001 через відсутність довідки про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлену норму вихододнів та перейменування рибколгоспу в колективне господарство.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310.

Відповідно до п. п. 1,2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних Положень).

Згідно з п.6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також, слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до п. 8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що € основним документом про трудову діяльність членів колгоспів та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норкі права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книярса, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Відповідач зазначає, що до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі протягом 15.08.1987 по 01.09.1997 та з 19.07.1999 по 17.08.2001, оскільки відсутні довідки про кількість відпрацьованих вихододнів, встановлену норму вихододнів та перейменування рибколгоспу в колективне господарство.

Втім, як видно із трудової книжки колгоспника укр № НОМЕР_3 від 26.02.1988 остання містить записи про трудову участь позивача у колгоспі у спірні періоди, а також, інформацію про кількість відпрацьованих вихододнів, що свідчить про виконання річного мінімуму трудової участі, засвідчені підписами уповноваженої особи та печатками.

Тому, оскільки, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відсутність номерів та дат документів за кожний рік, на підставі яких здійснені записи про встановлений мінімум та його виконання інформація про реорганізацію/перейменування колгоспу є «надмірним формалізмом» з боку відповідача та не може бути законною підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи у його страховий стаж за умови наявності відповідних записів у трудовій книжці.

Крім того, відомостями трудової книжки: № 1418645 від 26.02.1988 підтверджується безперервність роботи позивача у колгоспі з 15.08.1987 по 01.09.1997 таз 19.07.1999 по 17.08.2001

Оскільки, Колективне підприємство рибколгосп «Україна», в якому працював позивач знаходився на території Донецької області, то отримати вказані довідки не має можливості в зв`язку з активними боковими діями на території області. Документи архівної установи залишилися на тимчасово окупованій території України, доступ до якої відсутній.

За положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для призначення пенсії.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 по справі № 580/4012/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу спрних періодів роботи позивача є безпідставними.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №74 від 17.02.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1981 по 11.10.1982, 01.09.1985 по 27.05.1986, з 23.02.1987 по 14.08.1987, та періоди роботи з 15.08.1987 по 01.09.1997, з 19.07.1999 по 17.08.2001 та повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2025 про призначення пенсії за віком.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 № 74.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1981 по 11.10.1982, 01.09.1985 по 27.05.1986, з 23.02.1987 по 14.08.1987, та періоди роботи з 15.08.1987 по 01.09.1997, з 19.07.1999 по 17.08.2001 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20.06.2025.

Суддя А.В. Сіпака