Справа № 640/11837/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Справа№640/11837/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про стягнення заборгованості з виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі УПФ) про стягнення заборгованості з виплати пенсії.

Позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року в розмірі 81415,11 грн; 2) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року в розмірі 81415,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у відповідача, відповідно до протоколу індивідуального перерахунку за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року позивачу призначена але не виплачена пенсія в розмірі 81415,11 грн.

Оскільки Пенсійним фондом в добровільному порядку не виплачена пенсія, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі № 640/11837/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення заборгованості з виплати пенсії.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу № 640/11837/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 року зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 .

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 249 від 16 травня 2025 року проведений повторний автоматичний розподіл справи зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади, справа передана на розгляд судді Тарасенку І.М.

Ухвалою від 21 травня 2025 року, суддя Тарасенко І.М. прийняв справу № 640/11837/22 до свого провадження та призначив розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно поданої заяви від 27.09.2021 року про переведення пенсійної справи за новим місцем проживання та на підставі отриманої інформації з управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про перебування на обліку в ЄІБДВПО позивача взято на облік до Головного управління (Деснянський район) та продовжено виплату пенсії за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за фактичним місцем проживання з 27.09.2018 року.

Виплату коштів розпочато з листопада 2021 року в місячному розмірі.

Відповідно до абзац 20 пункту 1 Постанови КМУ № 637 суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Порядок призначення (відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335).

30 серпня 2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 788 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Однак зазначеною постановою не прийнято окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Кошти в загальній сумі 79010,49 грн обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного кабінетом Міністрів України.

Відповідачем зазначено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, обліковуються відповідно до Постанови № 1165.

Після затвердження окремої програми, буде вирішено питання щодо виплати зазначених коштів.

Отже, представник відповідача вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Макіївка Донецької області до м. Київ, що підтверджується довідкою від 27.09.2021 року № 300- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район), як отримувач пенсії за віком.

Згідно заяви про взяття на облік за новим місцем проживання від 27.09.2021 року та на підставі отриманої інформації з управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про перебування на обліку в ЄІБДВПО ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 27.09.2018 року.

Після опрацювання заяви виплату пенсії позивач було поновлено у листопада 2021 року в місячному розмірі.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.07.2022 року № 2600-0202-8/81533, розмір пенсії ОСОБА_1 з надбавками складає 3278,51 грн.

Кошти в загальній сумі 79010,49 грн обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивачу цим листом було роз`яснено, що після затвердження окремої програми буде вирішено питання щодо виплати зазначених коштів.

Відповідно до протоколу за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року ОСОБА_1 не виплачена пенсія у сумі 81415,11 грн.

На даний час вказана сума заборгованості позивачу не виплачена, оскільки як вказує Пенсійний фонд дана сума є такою, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно невиплати пенсійних виплат за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року у сумі 81415,11 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (Далі Закон № 1706-VII).

Відповідно до частини 1 статті 1, частини 1 статті 4 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

За правилами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року за № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок № 365). Пунктом 2 зазначеної постанови установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до пункту 4 Порядку № 365, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено нарахування позивачу пенсії у розмірі 81415,11 гривень, однак, не проведено її виплату.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що пенсія позивача за минулий період обліковується в управлінні, але її виплата не проводиться у зв`язку із відсутністю коштів.

Разом з тим, суд не погоджується з вищезазначеними діями відповідача, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, та обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 16 Закону № 1058-IV передбачено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм можна прийти висновку, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Відповідно до части 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, не виплачуючи нараховану позивачу пенсію в період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року, за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Відповідно до статті 13 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року, право позивача на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсії в за період з з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року у розмірі 81415,11 грн.

Посилання відповідача як на підставу невиплати позивачу заборгованості з пенсії на те, що її виплату буде здійснено після затвердження окремої програми, не є передбаченою законом підставою для невиплати пенсії.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення заборгованості з виплати пенсії, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн (квитанція № 0.0..1 від 28.07.2022 року).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про стягнення заборгованості з виплати пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо невиплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року в розмірі 81415,11 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.10.2021 року в розмірі 81415,11 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко