Справа № 149/1262/25
Суддя: Павлюк О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1262/25
Провадження №2-а/149/62/25
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Дигаса І. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідемлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.04.2025 постановою серії ЕНА № 4488209 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Проте позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки вважає, що постанова є незаконною, оскільки він не порушував вимог ПДР України.

Ухвалою суду від 28.04.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено восьмиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

14.05.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву на адміністративний позов, оскільки копію ухвали передано виконавцю лише 10.05.2025. В той же строк 14.05.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки постанова є законною та винесена з дотриманням норм чинного законодавства.

19.05.2025 від представника позивача - адвоката Костюка С. М. надійшло клопотання про повернення відзиву та доданих до нього документів відповідача без розгляду, оскільки вони подані з пропуском строку, визначеного судом.

Відповідно до статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Враховуючи обставини, на які посилається представник відповідача, зокрема несвоєчасність отримання ним для виконання ухвали суду про відкриття провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк для подачі відзиву на позовну заяву, встановлений судом.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 13.04.2025 о 03:20:07 по вул. Київська, 16 в м. Хмільник ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 а ПДР України.

Пунктом 2.4 а ПДР України (порушення якої інкриміновано Демку В. С.) визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Так згідно вимог пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 8.9 ПДР передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Крім того, суд зазначає, що факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. В ході судового розгляду встановлено невідповідність оскаржуваного рішення зазначеним критеріям.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У своєму відзиві представник відповідача посилається на те, що поліцейськими після зупинки транспортного засобу були виконанні вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" , після чого вони пред`явили водію законну вимогу про надання документу для перевірки відповідно до п.п. а п. 2.4 ПДР України, однак водій відмовився від виконання вказаної вимоги. До відзиву на адміністратвиний позов відповідачем додано матеріали відеофіксації обставин, за яких було винесене оскаржуване рішення, в тому числі з бодікамер працівників поліції. З дослідженого у судовому засіданні відео вбачається, що працівниками поліції не зупинявся транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а працівник поліції підійшов до відповідача, коли той перебував в приміщенні АЗС та пред`явив йому вимогу надати посвідчення водія, на що останній відмовився, пояснивши це тим, що його працівники поліції не зупиняли, а тому у нього відсутні підстави для пред`явлення їм посвідчення водія.

Факт подання поліцейським вимоги про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у будь-який із способів, визначених п. 8.9 ПДР, дослідженими матеріалами справи не підтверджений.

Таким чином, обставини, встановлені під час дослідження відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, у сукупності з іншими доказами спростовують обставини, зазначені поліцейськимив оскаржуваній постанові та у відзиві на позовну заяву, оскільки за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 як водія під час керування ним транспортним засобом, а тому і відсутні підстави вважати, що ним було порушено вимоги п. 2.4.4 ПДР.

Відтак в ході судового розгляду не підтверджено, що у діях ОСОБА_1 існував склад відповідного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, відтак у суб`єкта владних повноважень були відсутні достатні підстави для ухвалення оскаржуваної постанови.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не підтверджена поза розумним сумнівом у ході судового розгляду, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом розподілу судових витрат, що передбачені статтею 139 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. Позивачем підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору 484, 48 грн. , а тому вони підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до .ч 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих) послуг адвокатом, що позбавляє суд можливості встановити розмір фактично понесених витрат, а тому відсутні підстави для стягнення відповідних витрат з вдіповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 122, 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву задовольнити.

Продовжити строк для подачі відзиву на позовну заяву, встановлений судом, на 10 днів.

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4488209 від 13.04.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 484,48 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Суддя Павлюк О. О.