Справа № 300/1298/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1298/25 пров. № А/857/17374/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року, головуючий суддя Чуприна О.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, третя особа - ГУПФУ в Івано-Франківській області в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.02.2025 року за №89; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2025 року (з першого числа місяця, в якому звернулась за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 року по 29.02.2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради" в подвійному розмірі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що перебуває на обліку в ГУПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Позивач 03.02.2025 року звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою, в якій ставила питання про перерахунок пенсії з 01.01.2004 року в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-XII (надалі по тексту також Закон №1788-XII). До означеної заяви пенсіонером долучено довідку Комунального некомерційного підприємства "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" (надалі по тексту також інфекційна лікарня, спеціалізована медична установа, КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області", Коломийська інфекційна лікарня) від 30.01.2025 року за №23, якою, на переконання заявника, підтверджується обставини роботи в інфекційній лікарні, де така робота зараховується до стажу у подвійному розмірі. ГУПФУ в Тернопільській області прийняло рішення від 07.02.2025 року за №89 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ. Вказана відмова мотивована тим, що після набрання чинності Законом №1058-IV, тобто з 01 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Як зазначила позивач, стаття 60 Закону №1788-XII є чинною по теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує означену статтю та не зупиняє її дію.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.02.2025 року за №89 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 01.02.2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи з 01.01.2004 року по 14.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 14.04.2006 року, з 16.04.2006 року по 04.12.2006 року, з 19.12.2006 року по 22.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 06.12.2007 року, з 22.12.2007 року по 28.12.2007 року, з 01.01.2008 року по 16.07.2012 року, з 17.07.2012 року по 22.07.2012 року, з 23.07.2012 року по 15.12.2012 року, з 16.12.2012 року по 26.12.2012 року, з 27.12.2012 року по 28.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року, з 01.12.2015 року по 18.01.2017 року, з 01.02.2017 року по 27.07.2017 року, з 26.08.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 27.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 11.07.2018 року, з 26.07.2018 року по 15.12.2019 року, з 23.12.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року, з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року, з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року, з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 18.10.2023 року, з 01.12.2023 року по 29.02.2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.02.2025 року нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 року по 14.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 14.04.2006 року, з 16.04.2006 року по 04.12.2006 року, з 19.12.2006 року по 22.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 06.12.2007 року, з 22.12.2007 року по 28.12.2007 року, з 01.01.2008 року по 16.07.2012 року, з 17.07.2012 року по 22.07.2012 року, з 23.07.2012 року по 15.12.2012 року, з 16.12.2012 року по 26.12.2012 року, з 27.12.2012 року по 28.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року, з 01.12.2015 року по 18.01.2017 року, з 01.02.2017 року по 27.07.2017 року, з 26.08.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 27.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 11.07.2018 року, з 26.07.2018 року по 15.12.2019 року, з 23.12.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року, з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року, з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року, з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 18.10.2023 року, з 01.12.2023 року по 29.02.2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV, тобто з 01.01.2004 року всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Згідно з абзацу 3 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV пільговий порядок обчислення страхового стажу передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків передбачених цим законом. Як визначено абзацами 1, 2 частини 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.03.1983 року, довідки від 30.01.2025 року за №23, рішення про перерахунок пенсії позивача №89 від 25.05.2024 року загальний страховий стаж (повний) пенсіонера з 01.04.2024 року складає: 43 роки 09 місяців 03 дні (стаж враховано по 29.02.2024 року), зокрема:

- з 01.01.1999 року по 30.06.2002 року - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 07 років);

- з 01.07.2002 року по 17.07.2002 року - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 01 місяць 04 дні);

- з 18.07.2002 року по 17.08.2003 року - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 02 роки 02 місяці);

- з 18.08.2003 року по 21.08.2003 року - робота за Списком №2, стаж враховано в одинарному розмірі;

- з 22.08.2003 року по 08.09.2003 року - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 01 місяць і 4 дні);

- з 09.09.2003 року по 19.09.2003 року - робота за Списком №2, стаж враховано в одинарному розмірі;

- з 20.09.2003 року по 31.12.2003 року - робота в інфекційній лікарні (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в подвійному розмірі 03 місяці і 12 днів).

Як свідчать наявні в матеріалах справи додатки до протоколів перерахунку пенсії розрахунки стажу (Форми РС-право) у відношенні до всіх періодів, які зараховано в подвійному розмірі проставлена особлива відмітка "працівник охорони здоров`я " та "Медичний заклад із ст. 60.

Водночас, за періоди роботи в інфекційній лікарні за Списком №2 з 01.01.2004 року по 14.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 14.04.2006 року, з 16.04.2006 року по 04.12.2006 року, з 19.12.2006 року по 22.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 06.12.2007 року, з 22.12.2007 року по 28.12.2007 року, з 01.01.2008 року по 16.07.2012 року, з 17.07.2012 року по 22.07.2012 року, з 23.07.2012 року по 15.12.2012 року, з 27.12.2012 року по 28.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 30.11.2015 проставлено відмітки стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", втім такі зараховано в одинарному розмірі.

Інші періоди з 15.03.2004 року по 19.03.2004 року, з 15.04.2006 року по 15.04.2006 року, з 05.12.2006 року по 18.12.2006 року, з 07.12.2007 року по 21.12.2007 року з 16.12.2012 року по 26.12.2012 року, з 01.12.2015 року по 18.01.2017 року, з 01.02.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 27.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 31.01.2020 року, з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року, з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року, з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 31.10.2023 року, з 01.12.2023 року по 29.02.2024 року робота в інфекційній лікарні зарахована до страхового стажу в одинарному розмірі без особливих відміток.

ОСОБА_1 03.02.2025 року звернулась до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила перерахувати пенсію та зазначила вид перерахунку "зміна надбавки-стаж з 01.01.2004 року ст. 60".

До означеної заяви позивач, серед іншого, долучила: паспорт громадянина України, довідку КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" від 30.01.2025 року за №23 (а.с.91-99).

Зі змісту довідки від 30.01.2025 року за №23 (а.с.99) КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" слідує, що позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.01.1999 року (наказ від 29.12.1998 року за №92) на посаді молодшої медичної сестри палатної по догляду за інфекційними хворими, з 12.06.2020 року (наказ №2-П75 від 11.06.2020 року) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі.

Така довідка містить відомості про перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати, серед іншого:

- з 18.08.2003 року по 21.08.2003 року тривалістю 4 календарні дні (наказ №61 від 28.07.2003 року);

- з 09.09.2003 року по 19.09.2003 року тривалістю 11 календарних днів (наказ №72 § 1 від 08.09.2003 року);

- з 15.03.2004 року по 27.03.2004 року тривалістю 13 календарних днів (наказ №10 § 1 від 04.03.2004 року);

- 15.04.2004 року тривалістю 1 календарний день (наказ №28 від 14.04.2006 року);

- з 05.12.2006 року по 18.12.2006 року тривалістю 14 календарних днів (наказ №108 від 03.12.2006 року);

- на 25.12.2006 року тривалістю 1 календарний день (наказ №114 § 3 від 22.12.2006 року);

- з 07.12.2007 року по 21.12.2007 року тривалістю 15 календарних днів (наказ №112 § 3 від 04.12.2007 року);

- з 28.07.2017 року по 25.08.2017 року тривалістю 29 календарних днів (наказ №91 від 12.07.2017 року);

- з 12.07.2018 року по 25.07.2018 року тривалістю 14 календарних днів (наказ №79 від 05.07.2018);

- з 16.12.2019 року по 22.12.2019 року тривалістю 7 календарних днів (наказ №257 від 03.12.2019 року);

- з 17.12.2022 року по 31.12.2022 року тривалістю 15 календарних днів (наказ №289 від 08.12.2022 року);

- з 19.06.2023 року по 30.06.2023 року тривалістю 12 календарних днів (наказ №125 від 19.06.2023 року);

- з 19.10.2023 року по 16.11.2023 року тривалістю 29 календарних днів (наказ №255 від 12.10.2023);

- з 17.11.2023 року по 30.11.2023 року тривалістю 14 календарних днів (наказ №286 від 16.11.2023);

- з 19.11.2024 року по 10.12.2024 року тривалістю 22 календарних дні (наказ №288 від 19.11.2024 року ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву позивача від 03.02.2025 року разом із доданими до такої документами, прийняло рішення за №89 від 07.02.2025 року про відмову у перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вказана відмова мотивована тим, що після набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто з 01 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №89 від 07.02.2025 року, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду за відновленням порушеного права на пільгове обчислення спірної частини страхового стажу у подвійному розмірі.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 60 Закону України №1788-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.04.2003 року за №1110-IV, є чинними по теперішній час. Разом з тим, приписи статті 24 Закону №1058-IV не змінюють, не скасовують/не припиняють дію і правове регулювання, визначене статтею 60 Закону України №1788-ХІІ. Відтак, відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV період роботи позивача в КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" підлягають зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмір, без врахування періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року за №1645-ІІІ (надалі по тексту також Закон №1645-ІІІ) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Статтею 1 Закону №1645-ІІІ визначено, що інфекційні хвороби це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За змістом статті 7 Закону №1645-ІІІ лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області", є медичним закладом призначеним для лікування хворих на інфекційні хвороби, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є інфекційним закладом охорони здоров`я.

З матеріалів справи слідує, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 02.03.1983 року позивач:

- з 01.01.1999 року прийнята на роботу на посаду молодшої медичної сестри палатної в Коломийську інфекційну лікарню;

- 01.01.2019 року назву посади молодша медична сестра палатна замінено на медична сестра (санітарка палатна);

- з 12.06.2020 року звільнена із займаної посади у зв`язку із переведенням до КНП "КІЛ КМ";

- з 12.06.2020 року прийнята на посаду молодшої медичної сестри (санітарки палатної) в порядку переведення.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Положеннями пункту 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегія суддів звертає увагу, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності відповідних записів у трудовій книжці стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки підприємств, установ, організацій, виписки із наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом з тим, відповідно до довідки від 30.01.2025 року за №23 КНП "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" позивач дійсно працює в Коломийській інфекційній лікарні з 01.01.1999 року (наказ від 29.12.1998 року за №92) на посаді молодшої медичної сестри палатної по догляду за інфекційними хворими, з 12.06.2020 року (наказ №2-П75 від 11.06.2020 року) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) по даний час, що дає право відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі.

Отже, вказані спірні періоди роботи позивача підтверджено і уточнюючими довідками.

Як передбачено пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачу стаж у інфекційному закладі охорони здоров`я, а саме у КНП Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради не зараховано в подвійному розмірі не за весь період її роботи у такому закладі, а тільки після 01.01.2004, оскільки пенсійний орган вважає, що з 01.01.2004 приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги, та вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимогами пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17.

Як правильно зазначив суд попередньої інстанції, у постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 01.02.2025, перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 року по 14.03.2004 року, з 01.04.2004 року по 14.04.2006 року, з 16.04.2006 року по 04.12.2006 року, з 19.12.2006 року по 22.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 06.12.2007 року, з 22.12.2007 року по 28.12.2007 року, з 01.01.2008 року по 16.07.2012 року, з 17.07.2012 року по 22.07.2012 року, з 23.07.2012 року по 15.12.2012 року, з 16.12.2012 року по 26.12.2012 року, з 27.12.2012 року по 28.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року, з 01.12.2015 року по 18.01.2017 року, з 01.02.2017 року по 27.07.2017 року, з 26.08.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 27.03.2018 року, з 01.04.2018 року по 11.07.2018 року, з 26.07.2018 року по 15.12.2019 року, з 23.12.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року, з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року, з 01.03.2020 року по 28.02.2022 року, з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 18.10.2023 року, з 01.12.2023 року по 29.02.2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві "Коломийська інфекційна лікарня Коломийської міської ради Івано-Франківської області" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі №300/1298/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич