Справа № 380/18830/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18830/24 пров. № А/857/13384/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за позовом керівника Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії ,

суддя у І інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення судового рішення 11 год 24 хв,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року керівник Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області (далі Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (далі ЗМУ ЛМГ) до адміністративного суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області (далі Міськрада), що полягає у нерозгляді на сесії подання ЗМУ ЛМГ № 02/1980-23 від 29.11.2023 щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 185,13 га до самозалісених;

зобов`язати Міськраду розглянути на сесії міської ради подання ЗМУ ЛМГ № 02/1980-23 від 29.11.2023 щодо віднесення земельних ділянок комунальної власності загальною площею 185,13 га до самозалісених.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №380/18830/24 позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що вирішення питання про віднесення земельної ділянки, яка є комунальною власністю територіальної громади, до самозалісеної здійснюється органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні сесії за наслідками розгляду відповідного подання з ухваленням рішення про віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки або про відмову у такому віднесенні.

Відповідач після отримання відповідного подання від ЗМУ ЛМГ не прийняв будь-якого вмотивованого рішення. Тому суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Міськради, що полягала в ухиленні від розгляду на сесії подання ЗМУ ЛМГ від 29.11.2023 №02/1980-23 щодо віднесення земельних ділянок площею 185,13 га до самозалісених.

Відтак, ефективним способом захисту порушеного права позивача суд визначив зобов`язання Міськради розглянути на сесії вказане подання з ухваленням мотивованого рішення.

У апеляційній скарзі Міськрада просила вказане рішення суду скасувати та закрити провадження у праві.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що для встановлення факту правопорушення основним доказом є акт перевірки, в якому зафіксований факт правопорушення та який відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є документом, що фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Однак ЗМУ ЛМГ надало суду результати натурних обстежень у формі актів, проведених працівниками ДП «Ліси України», а не сертифікованими організаціями. При цьому в акті від 14.11.2023 вказано, що обстеженню підлягали землі сільського призначення біля с. Малий Полюхів, с. Плетеничі, с. Білка та с. Болотня, проте місцем складання акту визначено м. Перемишляни. У процесі проведення обстежень не залучались безпосередньо представники від Міськради, чим порушено право власності. Зазначені акти стали підставою для формування подання щодо переведення сільськогосподарських земель у самозаліснені.

При цьому до матеріалів справи не долучено картографічних схем відповідних ділянок із конкретними графічними контурами залісненої ділянки та відсутні будь-які фотоматеріали, що підтверджується заліснення ділянок. У актах зазначаються лише оціночні поняття площ заліснення земельних ділянок, що може підтверджувати факт непроведення детального огляду земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача прокурор підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Міськради у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Представник ЗМУ ЛМГ та прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, ЗМУ ЛМГ звернулося до Міськради з поданням № 02/1980-23 від 29.11.2023, у якому зазначило, що згідно із опрацюванням даних карти Геоінформаційна система лісових ресурсів України бази даних ВО Укрдержліснроект щодо ідентифікації самозалісених земель ЗМУ ЛМГ спільно з постійними лісокористувачами Львівської області та за результатами натурних обстежень відповідних ділянок в межах Перемишлянської територіальної громади виявлено 185,13 га самозалісених земель у кількості 25 земельних ділянок.

На виконання статті 57-1 Земельного кодексу України (далі ЗК), Указу Президента України № 228/2021 Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів, доручення начальника Львівської ОВА від 30.06.202 № 27/0/6-23ВА, ЗМУ ЛМГ звергається з поданням про віднесення згаданих сформованих земельних ділянок у межах об`єднаної територіальної громади загальною площею 185,13 га до самозалісених земель та внесених даних до Державного земельного кадастру, як про самозалісені ділянки, з подальшим їх закріпленням за постійним лісокористувачем відповідно до вимог статті 17 Лісового кодексу України (далі ЛК) з метою раціонального використання лісових земель.

У відповідь Міськрада листом від 19.12.2023 за № 03-16/08/2592 повідомила ЗМУ ЛМГ, що питання щодо можливості віднесення земельних ділянок площею 185,13 га до самозаліснених земель розглянуто постійною комісією Міськради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, якою рекомендовано не відносити земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 185,13 га до самозаліснених, а використати їх для реалізації інвестиційних проектів з метою залучення додаткових коштів до бюджету та розвитку територіальної громади.

05.08.2024 Пустомитівська окружна прокуратура Львівської області звернулась із запитом до ЗМУ ЛМГ у якому просила повідомити, які заходи вживались щодо віднесення земель до самозалісених (направлення листів, подань, проведення обстеження земельних ділянок та ін.) та надати копії відповідних документів - листів, подань, актів обстежень, наявні графічні та фото матеріали. Водночас просила повідомити чи надала Міськрада відповіді на подання ЗМУ ЛМГ та надати належним чином завірені копії цих листів.

Листом від 13.08.2024 № 02/2142-24 ЗМУ ЛМГ повідомило прокуратуру, що скеровувало подання до об`єднаних територіальних громад Львівського району про віднесення ідентифікованих земельних ділянок до самозалісених, Зокрема, від 29.11.2023 №02/1980-23 до Перемишлянської сільської громади. У відповідь Перемишлянська територіальна громада листом від 19.12.2023 № 03-16/08/2592 повідомила про розгляд подання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених.

29.082024 Пустомитівська окружна прокуратура Львівської області скерувала ЗМУ ЛМГ повідомлення у порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» про встановлення достатніх підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі ЗМУ ЛМГ щодо звернення до Міськради з позовом про визнання протиправною бездіяльності з огляду на нерозгляд на сесії Міськради подання № 02/1980-23 від 29.11.2023.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи та наданих суду поясненнях, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до незгоди відповідача із наявністю належних доказів фіксуванням самозалісення земельних ділянок з визначенням їх точного місця розташування та площі.

При цьому апелянтом не заперечується самого права Прокурора на звернення із позовом в інтересах держави в особі ЗМУ ЛМГ, а також необхідності вирішення спірного питання на сесії Міськради.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства регламентовано приписами ЛК.

Згідно із частиною 12 статті 1 ЛК самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Як передбачено у статті 7 ЛК, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

За приписами пунктів а і б частини 1 статті 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Указами Президента України від 07.06.2021 № 228/2021 Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів, № 675/2022 від 29.09.2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року "Про охорону, захист, використання та відтворення лісів України в особливий період", Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів від 20.06.2022 № 2321-IX передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності.

Так, Законом України від 20.06.2022 № 2321-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів були внесені зміни до ЗК і главу 11 доповнено статтею 57-1 Самозалісені землі.

За приписами частин 1-3 статті 57-1 ЗК самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем.

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентовано Законом України Про місцеве самоврядування (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

За приписами частини 2 статті 57-1 ЗК віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

З урахуванням наведених правових норм суд апеляційної інстанції погоджується із позицією суду першої інстанції про те, що за вказаного правового регулювання у Міськради наявний законодавчо передбачений обов`язок розглянути подання ЗМУ ЛМГ № 02/1980-23 від 29.11.2023 щодо віднесення земельних ділянок загальною площею 185,13 га до самозалісених на черговій сесії із ухваленням відповідного рішенні у порядку, передбаченому Законом № 280/97-ВР.

Доводи апелянта у частині неналежного фіксування ЗМУ ЛМГ місця розташування та розміру земельних ділянок загальною площею 185,13 га не спростовують висновків суду першої інстанції щодо невиконання відповідачем вказаного обов`язку щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду подання ЗМУ ЛМГ.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі №380/18830/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Постанова у повному обсязі складена 19 червня 2025 року.