Справа № 380/6575/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6575/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Гірник Оксана Олегівна, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня незалежності України за 2023 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до Дня незалежності України за 2023 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю II групи внаслідок війни та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII , зокрема на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України. У 2023 році він отримав таку допомогу в розмірі 2900 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань». Вважає, що допомога мала бути виплачена у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону №3551-XIІ у редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV. Стверджує, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20 березня 2023 року №2983-ІХ змінив лише дату та назву виплати, не торкаючись розміру, який, на його думку, продовжує визначатися старою редакцією Закону №3551-XII з урахуванням рішень Конституційного Суду України (зокрема, від 27.02.2020 №3-р/2020) та попередньої практики Верховного Суду. Позивач звертався до відповідача із заявою про доплату, однак листом від 06.12.2023 йому було відмовлено.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що виплата була здійснена відповідно до чинного законодавства. Зазначає, що Законом №2983-IX було внесено зміни до статті 13 Закону №3551-XII, якими встановлено, що розмір та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України визначаються Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 21.07.2023 №754, якою для осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи встановлено розмір допомоги у 2023 році 2900 грн. Головне управління ПФУ діяло в межах повноважень та відповідно до чинних нормативно-правових актів, а повноважень на вчинення дій, не передбачених Постановою №754, органам Пенсійного фонду України не надано. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 29.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 17.04.2024 (вх. №7550ел) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , наявною в матеріалах справи, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про виплату йому щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі восьми мінімальним пенсій за віком.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 06.12.2023 №1300-5902-8/178566 фактично відмовило у задоволенні заяви позивача, надавши розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №, з якого вбачається, що щорічна разова грошова допомога до Дня Незалежності України за 2023 рік була виплачена у розмірі 2900 грн.

Не погоджуючись із таким розміром виплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відносини щодо соціального захисту ветеранів війни регулюються Законом №3551-XII. Статтею 13 Закону №3551-XII визначено пільги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач посилається на редакцію частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV), яка передбачала, що щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом №2983-IX, який набрав чинності 15 квітня 2023 року, було внесено зміни до Закону №3551-XII. Зокрема, частину п`яту статті 13 Закону №3551-XII викладено в новій редакції: «Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Отже, з 15 квітня 2023 року законодавець змінив підхід до визначення розміру допомоги, делегувавши Кабінету Міністрів України повноваження встановлювати порядок та розміри такої виплати.

На виконання зазначених норм, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.07.2023 №754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» (далі Постанова №754).

Пунктом 1 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затвердженого цією постановою, встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи разова грошова виплата до Дня Незалежності України у 2023 році виплачується у розмірі 2900 гривень.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області, здійснив виплату позивачу допомоги за 2023 рік у розмірі 2900 грн, керуючись саме Постановою №754.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду 14.05.2025 ухвалила постанову у зразковій справі № 440/14216/23, предметом спору в якій було питання правомірності виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік особам з інвалідністю внаслідок війни (зокрема, ІІ групи, що аналогічно регулюється статтею 13 Закону №3551-XII) у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не у розмірі, обчисленому виходячи з мінімальних пенсій за віком згідно з попередніми редакціями Закону №3551-XII.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові дійшла таких висновків:

- Щорічна разова грошова виплата, передбачена Законом №3551-XII, є видом державної соціальної допомоги, має допоміжний характер і не є складовою конституційного права на соціальний захист (ст. 46 Конституції), яка не може бути скасована законом.

- Верховна Рада України, прийнявши Закон №2983-IX та внісши зміни до Закону №3551-XII (зокрема, до статті 13), якими делегувала Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри разової грошової виплати, діяла в межах своїх повноважень. Ці законодавчі зміни є чинними та неконституційними не визнавалися.

- Положення статті 22 Конституції України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не поширюються на визначення розміру цієї конкретної допомоги, оскільки її розмір не є безпосередньо гарантованим Конституцією, а встановлюється законом.

- Кабінет Міністрів України, встановлюючи розміри допомоги відповідними постановами (зокрема, Постановою КМУ №754 для 2023 року), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

- Попередні редакції Закону №3551-XII, які встановлювали розмір допомоги у кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, втратили чинність з набранням чинності Законом №2983-IX в частині визначення розміру цієї допомоги.

- Органи Пенсійного фонду України, здійснюючи виплату допомоги у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на підставі чинної редакції Закону №3551-XII, діють правомірно.

Правові принципи, викладені Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23, є повністю застосовними до цієї справи, оскільки вона стосується виплати особі з інвалідністю внаслідок війни за 2023 рік на підставі статті 13 Закону №3551-XII, що було предметом розгляду у зразковій справі.

Доводи позивача щодо застосування рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, яким було визнано неконституційним пункт 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, не спростовують висновків Великої Палати.

Зазначене рішення Конституційного Суду України стосувалося ситуації, коли повноваження Кабміну випливали з Бюджетного кодексу.

Однак Закон №2983-IX вніс зміни безпосередньо до спеціального Закону №3551-XII, що є іншою правовою ситуацією, яку Велика Палата визнала правомірною.

Також посилання позивача на попередню практику Касаційного адміністративного суду (зокрема, постанову від 13.06.2023 у справі №560/8064/22) мають оцінюватися з урахуванням того, що постанова Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 є останнім та обов`язковим для врахування висновком у подібних правовідносинах.

Таким чином, ГУ ПФУ у Львівській області, виплативши позивачу особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі 2900 грн, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, зокрема статтею 13 Закону №3551-XI (в редакції Закону №2983-IX) та Постановою №754.

Тому бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати допомоги у більшому розмірі відсутня.

Отже, дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги у такому розмірі є правомірними.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаний обов`язок виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, суд дійшов висновку, що така відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома