Справа № 580/5491/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року справа № 580/5491/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківська області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 14.03.2025 №56;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 30 років 04 місяці 26 дні до її загального страхового стажу роботи, згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 26.12.1983;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу роботи за Списком №1 період навчання у Черкаському технічному училищі №2 за професією лаборант хімічного аналізу з присвоєнням 4 розряду з 01.02.1983 по 24.12.1983 (0 років 10 місяців 22 дня), період роботи у Черкаському виробничому об`єднанні Азот на посаді лаборант хімічного аналізу, 4 розряду у цеху паропостачання з 27.12.1983 по 29.06.1987 (03 роки 06 місяців 02 дня), період роботи у Черкаському виробничому об`єднанні Хімволокно, на посаді учня перемотника нитки текстильного цеху №1, з 08.02.1995 по 19.10.1999 (04 роки 08 місяців 11 днів), а всього 09 років 01 місяць 05 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення з 06.03.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

В обґрунтування позивач вказує, що під час розгляду документів позивача щодо призначення пенсії, протиправно не враховано до страхового стажу вищевказані періоди роботи.

Ухвалою суду від 21.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у її задоволенні. Зазначено, що рішенням Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 №56 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 , встановлено: необхідний вік для призначення пенсії 60 років; вік заявниці 60 років; необхідний страховий стаж не менше 32 років; страховий стаж заявниці 18 років 00 місяців 04 дні.

До загального страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно наданої трудової книжки НОМЕР_2 від 26.12.1983, оскільки зазначене ім`я заявниці в трудовій книжці ( ОСОБА_2 ), не відповідає імені заявниці в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_2 ), період навчання з 01.02.1983 по 24.12.1983 згідно наданого диплому НОМЕР_3 , оскільки зазначене ім`я заявниці в дипломі ( ОСОБА_2 ), не відповідає імені заявниці в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_2 ).

Страховий стаж, починаючи з 01.12.2001, зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, а саме згідно сплати внесків.

З приводу зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи за списком №1 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зауважує, що позовні вимоги в цій частині взагалі не обґрунтовані, оскільки позивач у заяві від 06.03.2025 зверталась саме за призначенням пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за призначенням пільгової пенсії.

ОСОБА_1 до заяви від 06.03.2025 про призначення пенсії за віком ніяких довідок про підтвердження пільгового стажу за списком №1 не надавала, оскільки зверталася саме за призначенням пенсії за віком, тому позовні вимоги в цій частині взагалі не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що рішення від 14.03.2025 № 56 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

06.03.2025 ОСОБА_3 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 №56 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

У спірному рішенні зазначено, що за результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено, що вік заявниці 60 років; страховий стаж заявниці 18 років 00 місяців 04 дні.

До загального страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно наданої трудової книжки НОМЕР_2 від 26.12.1983, оскільки зазначене ім`я заявниці в трудовій книжці ( ОСОБА_2 ), не відповідає імені заявниці в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_2 ), період навчання з 01.02.1983 по 24.12.1983 згідно наданого диплому НОМЕР_3 , оскільки зазначене ім`я заявниці в дипломі ( ОСОБА_2 ), не відповідає імені заявниці в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_2 ).

Страховий стаж, починаючи з 01.12.2001, зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, а саме згідно сплати внесків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі ч.4 ст.24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що спірним у межах цієї справи є зарахування до страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 26.12.1983.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №470/836/17 у подібних правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом під час застосування норм права.

Суд встановив, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить відомості про періоди роботи, зокрема:

01.02.1983-24.12.1983 навчання у Черкаському ТУ 2 за професією «лаборант хімічного аналізу»;

27.12.1983 29.06.1987 робота у Черкаському виробничому об`єднанні Азот на посаді «лаборант хімічного аналізу», 4 розряду у цеху паро- постачання);

16.07.1990-16.01.1995 робота у Черкаському приладобудівному заводі на посаді «лаборант хімічного аналізу», 3,4,5 розрядів);

08.02.1995-19.10.1999 робота у ЧВО Хімволокно, текстильний цех №1, на посаді учня перемотника нитки);

21.11.2001-15.11.2002 отримання допомоги по безробіттю;

13.02.2003-01.02.2015 робота у ТОВ «Світ ласощів» на посаді контролера служби охорони;

02.02.2015-11.03.2016 робота у ТОВ «Укрбізнес консалтинг ЛТД» на посаді контролера служби охорони;

14.03.2016-30.11.2016 робота у ТОВ «Укрбізнес консалтинг ЛТД» на посаді контролера на контроль-пропускному пункті служби охорони;

02.12.2016-28.04.2017 робота у ТОВ «Світ ласощів» на посаді приймальника-здавальника безтарного зберігання борошна;

29.09.2020-22.12.2021 робота у ТОВ «Профі резерв» на посаді продавця консультанта

24.01.2022-12.05.2022 робота у ТОВ «Профі резерв» на посаді продавця консультанта

27.04.2023-01.06.2023 отримання допомоги по безробіттю.

Суд врахував, що в трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Стосовно доводів спірного рішення, що зазначене ім`я заявниці в трудовій книжці (Таісія), не відповідає імені заявниці в свідоцтві про шлюб (Таіса), суд зазначає, що в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, зокрема, у постановах від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а, від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 05 березня 2020 року у справі №171/799/17(2-а/171/45/17), згідно з якою, певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому, суд враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також, на підставі п. "д" ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, час навчання зараховується у стаж роботи.

Аналогічне застосування наведених норм викладене у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №569/15943/16-а.

Також, на підставі п. "а" ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Оскільки дані трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка надавалась до органу Пенсійного фонду України, підтверджують навчання, роботу та отримання допомоги по безробіттю, вказаний у ній стаж, а всього 30 років 5 місяців 9 днів має бути зарахований до страхового стажу позивачу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів законності відмови у зарахуванні вказаного вище стажу.

Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 №56 про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення з 06.03.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає таке.

Як установлено судом, позивач зверталась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, а не за призначенням пільгової пенсії за Списком №1.

Також, під час прийняття спірного рішення досліджувалось питання права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, поновленню підлягають порушені права позивача.

Оскільки позивач не зверталась за призначенням пенсії на пільгових умовах, не надавала органу Пенсійного фонду підтверджуючих довідок, а відповідач, відповідно, вказане питання не досліджував та не відмовляв позивачу у призначенні пільгової пенсії, вимога про призначення пільгової пенсії направлена на захист прав позивача, що не були порушені. Тому вона є передчасною та не підлягає задоволенню.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи, навчання та отримання допомоги по безробіттю згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , а також повторно розглянути заяву від 06.03.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

До позовної заяви позивач додав клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Договором про надання професійної правничої допомоги від 26.03.2025 підтверджується залучення позивачем для вирішення спору судом професійної правничої допомоги адвоката Лісовенка Д.І.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Квитанцією від 30.04.2025 підтверджується сплата позивачем адвокату Лісовенку Д.І. коштів в сумі 10050,00грн.

Вищевказаний договір про надання правничої допомоги стосується надання позивачу юридичних послуг у т.ч. у суді.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд враховує, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Процесуальні документи у справі є однотипними, а правова позиція у подібній категорії справ висловлена Верховним Судом у вищевказаних постановах.

Тому суд вважає належним чином обґрунтованою суму 1000,00 грн. компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. та судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 №56 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) періоди роботи, навчання та отримання допомоги по безробіттю згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , а також повторно розглянути заяву від 06.03.2025 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ