Справа № 604/263/25
Суддя: Сіянко В. М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/263/25
Провадження № 2-а/604/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянка В.М.,

за участі секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

установив:

11.03.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щербатюк О.Д. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 27.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Зазначену постанову позивач вважає незаконною та протиправною, оскільки вона прийнята всупереч чинному законодавству та не містить жодних доказів вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

Так, постанова мотивована тим, що 21 лютого 2025 року ОСОБА_2 прибув до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , при уточненні військово-облікових даних виявилось, що ОСОБА_2 не проводив уточнення облікових даних, не уточнив в період з дати набрання чинності ЗУ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 рок, адресу проживання, номер засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», , ч.ч.1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимог п.3 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року), чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач вважає зазначену постанову винесеною з порушенням вимог чинного законодавства, а дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконними, оскільки в оскаржуваній постанові не вказано які саме відомості не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії, відповідно до положень примітки до ст.210 КУпАП, а отже не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Також відповідачем не вказано, що ним вживались заходи для отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалось. Крім того в резолютивній частині оскаржуваної постанови відсутні дані про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, що не дозволяє достеменно визначити особуЮ яку було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також у постанові про накладення адміністративного стягнення не вказано на підставі яких саме доказів ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення. Також представник позивача вказує, що у даному випадку відсутня вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. На підставі вказаного просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП від 27.02.2025 року на підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.03.2025 року було відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі та призначено дату судового засідання.

31.03.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач повинен був уточнити свої облікові дані у будь-який зі способів визначених законом в строк до 18 липня 2024 року, такі дані своєчасно позивачем оновлено не було, а отже він вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, що доведено матеріалами адміністративної справи.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03.04.2025 року, за клопотанням представника позивача було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, складені відносно громадянина ОСОБА_1 , на підставі яких винесено постанову №5/95 від 27.02.2025 року.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, у поданому до суду відзиві просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

27.02.2025 року відповідачем у справі було винесено постанову №5/95 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. Відповідно до винесеної постанови встановлено, що 21 лютого 2025 року ОСОБА_2 прибув до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , при уточненні військово-облікових даних виявилось, що ОСОБА_2 не проводив уточнення облікових даних, не уточнив в період з дати набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 рок, адресу проживання, номер засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», , ч.ч.1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимог п.3 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів2, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року), чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Також з постанови вбачається, що ОСОБА_1 особисто її отримав 06.03.2025 року.

Такий же зміст обвинувачення викладений у протоколі по справі про адміністративне правопорушення №2525 від 21.02.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 інспектором відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також з даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме що розгляд справи відбудеться о 12 год 00 хв. 27 лютого 2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до визначення ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, 27.02.2025 року (дата винесення постанови) діяв особливий період.

Законом України №3696-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024 року, статтю 210 КУпАП доповнено частиною третьою.

До 19.05.2024 року адміністративної відповідальності за вчинення (невчинення) дій, передбачених цією нормою, не існувало, тому особа не може нести відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП за дії, вчинені до вказаної дати. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення 21.02.2025 року.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, окрім іншого, зобов`язані дотримуватися правил військового обліку, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями п. 1 ч. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, визначено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, чинним законодавством України визначено 60-денний строк для уточнення облікових даних, останній день якого припадав на 16.07.2024, а також три способи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно, а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Позивач ОСОБА_1 , оскаржуючи постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини, зокрема, що протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», тобто в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно, він уточнив свої військово-облікові дані відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, у разі перебування на території України шляхом самостійного прибуття до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Водночас, із наданої відповідачем виписки про облікові дані, вбачається, що позивач оновив дані в ІНФОРМАЦІЯ_4 21.02.2025 року (а.с. 37), тобто поза встановлений законом строк.

Саме правопорушення було виявлено відповідачем 21.02.2025 року про, що складено протокол та згодом постанову.

Вказане адміністративне правопорушення є триваючим і було виявлене 21.02.2025 року, тобто вже після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При цьому, ч. 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами ст.38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Як вбачається зі змісту ст.38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Як слідує з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі №487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 оновив дані у встановлений Законом строк до 16.07.2024 року, у спосіб передбачений законодавством, матеріали справи не містять та позивачем не надані.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення було виявлено 21.02.2025 року, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена 27.02.2025 року, тобто в межах строку, встановленого ч.1 ст.38 КУпАП, а тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч.3 ст.210 КУпАП в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Наведене доводить, що ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому суд вважає, що такі дії позивача вірно кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Санкцією ч.3 ст.210 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, зокрема щодо громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на ОСОБА_1 накладено стягнення у межах санкції ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зі змісту постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає санкції вказаної статті закону.

Положеннями частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо відсутності у відповідача права притягнути його до відповідальності на підставі ч.3 ст.210 КУпАП, з огляду на приписи примітки до ст.210 КУпАП, згідно із якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а також наявність у позивача відстрочки, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Отже, враховуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, військовозобов`язані повинні були до 16.07.2024 уточнити свої персональні облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Тотожний правовий висновок викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в справі №161/18916/24, де колегія суддів виснувала, що покликання апелянта на те, що згідно даних військового квитка він з 04.12.2007 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних відповідача, а тому йому не потрібно було оновлювати дані, то зазначене жодним чином не позбавляє останнього обов`язку оновити свої дані у строк, визначений законодавством (адреса, телефон, електронна пошта тощо). Таким чином, доводи скаржника позивача про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є помилковими, оскільки фактично саме вимогами законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язок громадян України щодо уточнення військово-облікових персональних даних у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ. Колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку») окремо виділяє обов`язок громадян України щодо уточнення персональних даних та обов`язок громадян України виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відтак, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку, чим вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Що стосується доводів представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові не вказано які саме відомості не були оновлені позивачем і не могли бути одержані саостійно відповідачем ,суд зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, шо ОСОБА_2 не проводив уточнення облікових даних, не уточнив адресу проживання, номер засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), тобто відповідачем прямо вказано які саме дані не було уточнено позивачем.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження сторони позивача, щодо того, що у резолютивній частині оскаржуваної постанови відсутні дані про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, що не дає можливості достеменно визначити особу, яку було притягнено до адміністративної відповідальності, оскільки згідно вимог ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Усі із зазначених реквізитів постанови по справі про адміністративне правопорушення в оскаржуваній постанові наявні, у ній зазначено повні прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, місце проживання, серію та номер паспорта особи яка притягається до адміністративної відповідальності, що не викликає сумнівів у тому яка саме особа притягається до адміністративної відповідальності. Законом не встановлено обов`язку кожного разу писати повне повні прізвище, ім`я та по батькові особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інші доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та не спростовують наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідач надавши суду належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил військового обліку, довів правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не спростована правомірність оскаржуваного рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної норми закону про адміністративну відповідальність.

Повноваження адміністративного суду в справах даної категорії визначено ч. 3 ст. 286 КАС України наступним чином:

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування або зміни відсутні. Позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 280, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №5/95 від 27.02.2025 року за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП залишити без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду проголошено 20 червня 2025 року.

Суддя В.М. Сіянко