Справа № 460/5845/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2025 року м. Рівне №460/5845/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави до Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави (далі Позивач) до Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Корецької міської ради Рівненського району щодо не приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Корецької міської ради у відповідність до вимог ст.4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей; зобов`язати Корецьку міську раду Рівненського району вчинити дії щодо приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Корецької міської ради у відповідність до вимог ст.4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що Корецькою міською радою Рівненського району Рівненської області допущено протиправну бездіяльність щодо не приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей до нормативів, установлених статтею 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей". Така бездіяльність свідчить про невиконання діючих вимог законодавства, що призводить до порушення інтересів держави, в частині гарантування забезпечення належного захисту прав дітей. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву в порядку статей 159, 162, 261 КАС України Відповідачем не поданий.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Здолбунівська окружна прокуратура звернулася до голови Корецької територіальної громади з листом від 24.12.2024 щодо надання інформації про кількість дітей, що проживають на території Корецької ОТГ; кількість дітей-сиріт; кількість дітей, позбавлених батьківського піклування; кількість дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах; яка штатна чисельність служби у справах дітей Корецької ОТГ; яка фактична кількість працівників служби у справах дітей Корецької ОТГ; чи подавалися пропозиції щодо збільшення кількості штатної чисельності служби у справах дітей (а.с. 17).

Листом від 30.12.2024 Відповідач повідомив орган прокуратури про те, що на території Корецької міської ради станом на 30.12.2024 офіційно зареєстровано 4541 дитина віком від 0 до 18 років, а саме: 1274 проживають у м. Корець та 3267 у сільській місцевості; 97 дітей з числа внутрішньо переміщених осіб; на території Корецької ради проживає: 15 дітей сиріт у м. Корець, 12 у сільській місцевості; 51 дитина, позбавлена батьківського піклування: у м. Корець та 38 у сільській місцевості; 23 дитини, які опинилися у складних життєвих обставинах та які перебувають на обліку служби у справах дітей міської ради: у м. Корець 2 дітей, 21 у сільській місцевості; відповідно до рішення Корецької міської ради від 22.12.2021 №2248 передбачено утримання служби у справах дітей зі статусом юридичної особи у кількості двох штатних одиниць; фактична кількість працівників служби становить 2 одиниці; підняте питання щодо приведення штатної чисельності служби у справах дітей перебуває на контролі міської ради та за наявної фінансової можливості буде вирішуватися згідно з чинним законодавством (а.с. 19).

Позивач зазначає, що вказане свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування та невиконання вимог Закону щодо забезпечення належної штатної чисельності працівників служби у справах дітей, що в свою чергу може вплинути на належність виконання покладених на службу у справах дітей обов`язків. Невиконання Відповідачем діючих вимог законодавства призводить до порушення інтересів держави, в частині гарантування забезпечення належного захисту прав дітей.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Закон України "Про охорону дитинства" основні засади охорони дитинства та державну політику у цій сфері визначає Верховна Рада України шляхом затвердження відповідних загальнодержавних програм.

Проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує Верховній Раді України про стан демографічної ситуації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 23-1 Закону України "Про охорону дитинства" усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Конституція України та Конвенція ООН про права дитини, а також Закон України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" визначають правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Відповідно до підпунктів 6, 8 пункту "б" частини 1 статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I-III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти; вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у дитячих будинках сімейного типу, закладах професійної (професійно-технічної) освіти та утримання учнів спеціальних закладів освіти, про надання пільг на утримання дітей у пансіонах закладів освіти, а також щодо оплати харчування дітей у закладах освіти (групах подовженого дня).

Згідно з статтею 12 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

- оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом;

- оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Для здійснення функцій щодо опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, у складі служби у справах дітей створюється окремий підрозділ, діяльність якого визначається в установленому порядку. Штатна чисельність такого підрозділу встановлюється залежно від кількості дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, але має становити не менше двох осіб.

За частиною 1 статті 13 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" служба у справах дітей забезпечує створення і ведення банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

При цьому, штатна чисельність працівників служби у справах дітей, яка не приведена у відповідність до вимог статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", на переконання суду, унеможливлює належне виконання повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування у сфері охорони дитинства, забезпечення соціальних та економічних прав дітей, в тому числі дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Наведені положення законодавства, у тому числі норми Закону України "Про охорону дитинства" та Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", зобов`язують органи місцевого самоврядування створювати служби у справах дітей для виконання відповідних повноважень з урахуванням вимог законодавства до їх штатної чисельності.

Формулювання частини 7 статті 4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, що цитується вище, передбачає правову норму, що встановлює необхідність визначення штатної чисельності працівників служб у справах дітей селищних рад з розрахунку один працівник не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими і законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому згідно з ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України є загальнообов`язковими та однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Положення Закону України «Про органи і служби у справах дітей і та спеціальні умови для дітей» зобов`язують органи місцевого самоврядування створювати служби у справах дітей для виконання відповідних повноважень законодавства з урахуванням вимог щодо їх штатної чисельності.

Отже, вказані вище обставини свідчить про невиконання Відповідачем положень законодавства в частині штатного забезпечення служб у справах дітей за відсутності об`єктивних причин та перешкод для цього.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в України виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання створення у разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення з іншими суб`єктами комунальної власності спільних проектів або спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій, визначення повноважень цих органів (служб).

Таким чином, незважаючи на існування відповідного, конкретно визначеного, нормативного обов`язку, наявності необхідних для його реалізації повноважень та відсутності об`єктивних перешкод, Відповідачем не забезпечено виконання вимог, передбачених частини сьомої статті 4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, що є підставою для визнання такої бездіяльності протиправною.

Тому, заявлена позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Корецької міської ради Рівненського району щодо не приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Корецької міської ради у відповідність до вимог ст.4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на попередній висновок суду про протиправність оскаржуваної бездіяльності, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення похідної позовної вимоги зобов`язального характеру.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної бездіяльності в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави (вулиця Княгині Ольги, 36, місто Здолбунів, Рівненська область, 35700; ЄДРПОУ ) до Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області (площа Київська, 5, місто Корець, Рівненський район, Рівненська область, 34700; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Корецької міської ради Рівненського району щодо не приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Корецької міської ради у відповідність до вимог статті 4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей.

Зобов`язати Корецьку міську раду Рівненського району вчинити дії щодо приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Корецької міської ради у відповідність до вимог статті 4 Закону України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 червня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська