Справа № 280/263/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/263/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р. (суддя Лазаренко М.С) в адміністративній справі №280/263/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо відмови їй в призначенні допомоги при народженні дитини та зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради повторно розглянути її заяву про призначення допомоги при народженні дитини, із урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина на тимчасово окупованій території, а 30 червня 2024 р. виїхала на підконтрольну Україні територію. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2024 р. встановлено факт народження її дитини. В подальшому звернулася до відповідача за виплатою допомоги при народженні дитини, однак отримала відмову.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у березні 2024 р. сплинув дванадцятимісячний строк звернення позивачки із заявою про виплату допомоги при народженні дитини, встановлений статтею 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №1751 Зазначеними нормативно-правовими актами не передбачено можливості поновлення вказаного строку.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка 30 червня 2024 р. разом із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила перетин державного кордону через тимчасово закритий пункт пропуску «Покровка» та скористалась евакуаційним маршрутом Суми Дніпро.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2024 р. у справі №331/4391/24 встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бердянськ, Запорізької області дитини чоловічої статі - ОСОБА_2 , громадянина України, у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки міста Приморськ, Запорізької області. На виконання рішення суду видано свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 24 липня 2024 р. серії НОМЕР_1 .

Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради листом від 12 серпня 2024 р.№330 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини згідно п.12 "Порядку призначення і виплати державної сім`ям з дітьми", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2001 р. №1751.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з об`єктивних причин не мала змоги вчасно звернутися до відповідача за призначенням допомоги при народженні дитини, оскільки перебувала із сином на тимчасово окупованій території України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Статтею 3, частиною 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 р. (далі - Порядок 1751) визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради повідомленням від 12 серпня 2024 р.№330 відмовлено в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини із посиланням на пункт 12 Порядку№1751 (а.с.17).

Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються інтересів її дитини з метою її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним із батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах викладено також Верховним Судом у постановах від 16 липня2020 р. у справі №265/4175/16-а, від 14 лютого 2018 р. у справі № 591/610/16-а, від 12 березня 2019 р. у справі № 760/183158/16-а.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 з об`єктивних причин не мала змоги вчасно звернутися до відповідача за призначенням допомоги при народженні дитини, оскільки до 30 червня 2024 р. перебувала із сином ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на тимчасово окупованій території України. Рішення суду про встановлення факту народження дитини винесено 18 липня 2024 р. (справа №331/4391/24), і лише після цього ОСОБА_1 отримала свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 24 липня 2024 р.

Враховуючи дані обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов`язав Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради повторно розглянути її заяву про призначення допомоги при народженні дитини.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 р. в адміністративній справі №280/263/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 червня 2025 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник