Справа № 560/8168/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

19 червня 2025 року

м. Київ

справа №560/8168/24

адміністративне провадження №К/990/15111/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року

у справі №560/8168/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, у наданні статусу учасника бойових дій згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ;

- скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років оформлене протоколом від 27 лютого 2024 року №1 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі уповноваженої комісії надати статус учасника бойових дій та видати посвідчення учасника бойових дій і нагрудний знак.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року, позов задоволено частково.

Визнано необґрунтованим та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років №1 від 27 лютого 2024 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі уповноваженої комісії повторно належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 та подані ним інші документи щодо надання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення по суті з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України 10 квітня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року касаційну скаргу Міністерства оборони України залишено без руху на підставі статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено десятиденний термін з моменту отримання копії ухвали для надання документа про сплату судового збору у розмірі визначеному законом.

Копія ухвали надійшла в особистий кабінет Міністерства оборони України через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 28 квітня 2025 року о 16:15.

У межах встановленого судом строку представник відповідача направив заяву про усунення недоліків та долучив документ про сплату судового збору.

Судом перевірено зарахування коштів на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, недоліки касаційної скарги, що стали підставою для залишення касаційної скарги без руху, усунуто відповідачем у повній мірі.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) у поєднанні з положеннями Закону України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року №1702-IX (далі - Закон №1702-IX) та Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413), за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах.

Суди попередніх інстанцій, за твердженням скаржника, неправильно застосували положення пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-ХІІ, не врахувавши бланкетний характер цієї норми, яка вимагає деталізації через відповідну постанову Кабінету Міністрів України.

На момент розгляду справи Комісією Міністерства оборони України та ухвалення оскаржуваних рішень, Порядок №413 не містив чітких процедур і підстав для присвоєння статусу учасника бойових дій членам добровольчих формувань територіальних громад.

Скаржник вважає, що сам факт перебування особи в районі бойових дій (у тому числі при наявності довідок) не є достатнім для надання статусу учасника бойових дій без дотримання формальних процедур, передбачених чинним законодавством.

Крім того, скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій вийшли за межі компетенції, зобов`язавши виконавчий орган вчинити дії, які виходять за межі його повноважень, що порушує принцип поділу влад, закріплений у статті 6 Конституції України. Комісія Міністерства оборони України, будучи допоміжним органом, діяла в межах наданих повноважень і не могла присвоювати статус учасника бойових дій членам добровольчих формувань територіальних громад за відсутності затвердженої процедури.

Порушене у касаційній скарзі питання права має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки стосується нової категорії учасників добровольчих формувань та застосування бланкетної норми, не врегульованої на рівні підзаконних актів. Це створює правову невизначеність щодо присвоєння статусу учасника бойових дій особам, які діяли у складі добровольчих формувань територіальних громад.

Справа має виняткове значення для Міністерства оборони України, яке діє у воєнний час в умовах дефіциту нормативного регулювання. Рішення у цій справі прямо впливає на правову визначеність і правозастосування щодо тисяч добровольців, які брали участь у національному спротиві. Таким чином, існує значний суспільний інтерес до цієї справи.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить Верховний Суд скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII, Закону №1702-IX та Порядку №413, а також з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Верховний Суд також вважає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі становить значний суспільний інтерес і може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі №560/8168/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Витребувати з Хмельницького окружного адміністративного суду справу №560/8168/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді А.А. Єзеров

С.М. Чиркін