Справа № 460/9251/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про вступ прокурора у справу
20 червня 2025 року м. Рівне №460/9251/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» до Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» (далі Позивач) до Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд:
Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19 червня 2025 року Рівненська окружна прокуратура звернулася до суду із заявою про вступ у справу.
Заява обґрунтована тим, що у провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебуває справа №918/1201/24 за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради до Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях, ТДВ «Рівнефармація» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження комунальним майном шляхом скасування державної реєстрації та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття, що розташоване по майдану Незалежності, 3, в місті Рівне.
18.06.2025 на адресу Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання представника відповідача ТДВ «Рівнефармація» адвоката Іванова І. про зупинення провадження у справі №918/1201/24 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 460/9251/25, оскільки у даному процесі будуть встановлені обставини, які матимуть преюдиційне значення для справи № 918/1201/24, що розглядається Господарським судом Рівненської області.
Про наявність у підвальному приміщенні будівлі аптеки, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття) свідчать також такі докази та обставини справи:
8) Відповідно до п.1.7 будівельних норм і правил СНіП 3.01.09.-84 «Прийом до експлуатації закінчених будівництвом захисних споруд цивільної оборони та їх утримання в мирний час», затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР у справах будівництва від 20.07.1981 року №118, (мовою оригіналу) «…Датой ввода в эксплуатацию защитных сооружений считается дата подписания акта государственной приемочной комиссией…».
Таким чином, матеріали справи чітко вказують на наявність у нежитлових приміщеннях підвального поверху будівлі аптеки, розташованої на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне захисної споруди цивільного захисту типу саме «протирадіаційне укриття», що своїми діями щонайменше до 20.07.2022 (дата складання акті оцінки стану готовності захисної споруди) не оспорював та підтверджував відповідач.
В свою чергу, на час виникнення спірних правовідносин законодавством, зокрема законами України «Про приватизацію майна державних підприємств» та «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Указом Президента України № 699/94 від 26.11.1994, Декретом Кабінету Міністрів України від 31.12.1992 за № 26-92, Державною програмою приватизації майна державних підприємств, затвердженою постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 за № 2545-XII, захисні споруди цивільного захисту, якими є протирадіаційні укриття були віднесені до об`єктів, що перебувають під охороною держави жодних виключень, та не могли без переходити із державної чи комунальної власності у приватну.
Відтак видання наказу (чи вчинення іншого правочину), за яким могло бути відчужено у приватну власність майно, можливість приватизації (відчуження) якого закон виключав без будь яких винятків (якими зокрема є протирадіаційні укриття ), може свідчити про намір сторін незаконно заволодіти майном шляхом проведення приватизації останнього.
Однак, як на момент видання 30.04.1999 РВ ФДМ України по Рівненській області наказу № 334 та включення до переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Рівнефармація» спірних нежитлових приміщень аптеки, що розташована на майдані Незалежності, 3, в місті Рівне, про вказані обставини РВ ФДМ України по Рівненській області не повідомили, що свідчить про недобросовісність дій в частині набуття права власності на майно, яке не підлягало приватизації.
В такому випадку перехід прав щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном від ТДВ «Рівнефармація» до його законного власника (розпорядника) є наслідком задоволення саме вимоги про повернення майна його власнику.
Представниками ТДВ «Рівнефармація», при зверненні до Рівненського окружного адміністративного суду із позовною заявою до виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, умисно замовчуються вимоги п. 7 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 за № 138 (далі Порядок).
В свою чергу, нормами законодавства з цивільного захисту чітко регламентовано порядок зняття з обліку захисних споруд цивільного захисту.
Відтак, лише після вирішення наявного спору про право (у справі № 918/1201/24) на спірне підвальне приміщення, ТДВ «Рівнефармація» могло б як його власник, відповідно до Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 за №579, ініціювати питання про постановлення останнього на облік на підставі акта огляду об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення як найпростішого укриття.
Враховуючи викладене, рішення ухвалене судом у справі № 460/9251/25 за позовом ТДВ «Рівнефармація» щодо визнання бездіяльності виконавчого комітету Рівненської міської ради протиправною та зобов`язання останнього внесення (коригування) інформації до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційна система «Облік та візуалізація фонду захисних споруд цивільного захисту» про зміну облікових даних щодо приміщення площею 272 кв.м., яке знаходиться на майдані Незалежності, 3, із статусу «протирадіаційне укриття» на статус «найпростіше укриття» та внесення у книгу обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів відомостей про найпростіше укриття щодо даного приміщення, нерозривно пов`язано з подальшим розглядом справи № 918/1201/24 та матиме безпосередній вплив на права, свободи, інтереси держави та територіальної громади зокрема, за захистом яких Рівненська окружна прокуратура в порядку визначеному ч. 5 ст. 53 КАС України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернулася з позовом до суду.
У зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжений до 07.08.2025, тому на даний час особливо актуальним є питання належного використання захисних споруд цивільного захисту.
Ураховуючи правову природу захисних споруд, перебування останніх у приватній власності не забезпечує виконання державної функції цивільного захисту населення, яке є пріоритетною в умовах воєнного стану, що призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії.
Державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, об`єкти права комунальної власності, серед яких і об`єкти цивільної оборони (цивільного захисту), правомочності власника щодо яких від імені та виключно в інтересах територіальної громади, з метою належної організації і забезпечення цивільного захисту, виконує відповідна рада. В свою чергу, захисні споруди цивільного захисту є інженерними спорудами, які призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій. Враховуючи, що на території України введено воєнний стан, належне функціонування захисних споруд є основою забезпечення безпеки громадян, що беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів.
У спірних правовідносинах, органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави є саме Рівненська обласна рада, однак на даний час жодної позиції щодо безпідставності заявлених ТДВ «Рівнефармація» позовних вимог щодо визнання бездіяльності виконавчого комітету Рівненської міської ради та зобов`язання останнього внесення (коригування) інформації до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційна система «Облік та візуалізація фонду захисних споруд цивільного захисту» про зміну облікових даних щодо приміщення площею 272 кв.м., яке знаходиться на майдані Незалежності, 3, із статусу «протирадіаційне укриття» на статус «найпростіше укриття» та внесення у книгу обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів відомостей про найпростіше укриття щодо даного приміщення, не висловлено. Надаючи оцінку позиції Рівненської обласної ради, є усі підстави стверджувати про те, що остання самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави та територіальної громади зокрема.
Вищенаведене, в свою чергу свідчить про нездійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами.
У зв`язку з зазначеним вище, Рівненська окружна прокуратура звернулася до суду із заявою про вступ, в якій, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтовує підстави та необхідність такого звернення.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для вступу прокурора у справу, суд зазначає таке.
За приписами частини третьої статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини четвертої статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
За правилами частини п`ятої статті 54 КАС України, органи та особи, визначені у статті 53 цього Кодексу, які не брали участі у справі, з метою вирішення питання про наявність підстав для подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами, вступу в розгляд справи за позовом (заявою) іншої особи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи в адміністративному суді та робити їх копії.
Прокурор користується таким самим правом з метою вирішення питання про вступ у справу за позовом (заявою) іншої особи.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII), представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.
Представництво інтересів держави у суді у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави здійснюється прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а у визначених законом випадках - прокурорами Офісу Генерального прокурора в порядку та на підставах, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:
1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження:
1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);
2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження;
3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;
4) брати участь у розгляді справи;
5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом;
6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді;
7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.
У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
З метою виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості в межах своєї компетенції прокурор у порядку, визначеному законодавством, має прямий доступ до автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування.
Для визначення вартості активів з ознаками необґрунтованості в межах своєї компетенції прокурор може залучати на добровільній основі, у тому числі на договірних засадах, кваліфікованих спеціалістів та експертів, у тому числі іноземців, з будь-яких установ, організацій, контрольних і фінансових органів.
Отже, повідомлення (заява) прокурора про вступ до участі у справі повинно бути обов`язково викладено в письмовій формі та містити обґрунтування порушення або загрози порушення інтересів держави чи громадянина.
Крім того, Висновок Європейської комісії за демократію через право на 63-й пленарній сесії (10 - 11 червня 2005 р.) щодо Закону РФ про прокуратуру, положення якого, безумовно, актуальні й для українських реалій. Так, у Висновку зазначено, що роль прокурора в цивільних та адміністративних процедурах не повинна бути домінуючою; втручання прокурора повинно бути допустимим тільки у випадку, коли мета процедури не може бути досягнута в інший спосіб (принцип субсидіарності). Участь прокурора в цивільних та кримінальних секторах у всіх випадках повинна мати обґрунтовану та прийнятну мету (принцип спеціального призначення). Держави уповноважені наділяти прокурорів правом захисту державного інтересу (принцип захисту державного інтересу). Прокурори можуть бути наділені правом порушення процедур або вступу в існуючі процедури або застосування різних засобів правового захисту для забезпечення законності (принцип законності). Якщо цього потребують причини публічного інтересу та/або законність рішень (наприклад, у справах про захист навколишнього середовища, про неспроможність та ін.), участь прокурора може бути виправданою (принцип публічного інтересу). Захист прав та інтересів вразливих соціальних груп, нездатних захистити свої права, може бути виключною причиною втручання прокурора (принцип захисту прав людини). Прокурори не повинні мати повноважень щодо прийняття рішень поза сферою кримінальної юстиції та не повинні мати більше прав, ніж інші сторони, у суді (принцип рівності сторін). Прокурори не повинні допускати дискримінації осіб при захисті їхніх прав та можуть втручатися тільки за наявності обґрунтованих причин (принцип недискримінації).
Слід також відзначити нагадування Європейського суду, що принцип рівності сторін є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Останній потребує «справедливої рівноваги сторін»: кожна сторона повинна мати розумну можливість надати свою позицію в умовах, які не створюють для неї суттєвих незручностей порівняно з іншою стороною (Рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Івон проти Франції» (Yvon v. France) , Рішення ЄСПЛ від 18.02.1997 у справі «Нідерест-Хубер проти Швейцарії» (Niderost-Huber v. Switzerland), та Рішення ЄСПЛ від 07.07.2001 у справі «Кресс проти Франції» (Kress v. France).
Враховуючи вищевикладене, вбачається необхідним при отриманні від прокурора повідомлення (заяви) про участь у справі здійснення судом перевірки наявності підстав участі прокурора.
При цьому, право вступу прокурора у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, не обмежується початком будь-якого етапу розгляду справи в адміністративному суді.
При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.
Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
У резолютивній частині рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як вцілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами єдиного цілого «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою. Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Надавши прокурору повноваження представництва, законодавець насамперед визначив можливість органам прокуратури захищати саме державні інтереси, а не інтереси окремих державних юридичних осіб, а тому порушення інтересів територіальної громади є безумовною підставою для вжиття заходів реагування в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15). Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами єдиного цілого «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Окрім того, додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України (кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей) є обов`язковою передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу побудови демократичної, соціальної, правової держави. Вищевказані обставини свідчать про наявність правових підстав для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави на підставі ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Зазначені в заяві обставини та доводи дають підстави для висновку про наявність достатніх правових підстав для вступу прокурора у справу №460/9251/25.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 49, 53, 54, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Заяву Рівненської окружної прокуратури про вступ у справу №460/9251/25 задовольнити.
Допустити Рівненську окружну прокуратуру до розгляду справи №460/9251/25.
Запропонувати Рівненській окружній прокуратурі надати письмові пояснення по суті спору протягом десяти днів з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.М. Недашківська