Справа № 759/6336/25
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6336/25

пр. № 2-а/759/162/25

23 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправою та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у березні 2025 р. представник позивача звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №261 від 04.02.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 винано винним за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стягнути судовий збір.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 як солдат Збройних Сил України. 22.01.2025 відносно позивача складено протокол №157 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи призначено на 28.01.2025 о 09 год. 00 хв. Через незадовільний стан здоров`я, 25.01.2025 ОСОБА_1 госпіталізовано до лікувального закладу, у подальшому його було направлено для проходження лікування за місцем реєстрації. Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5». ОСОБА_1 електронним листом повідомив відповідача про неможливість бути присутнім під час розгляду справи та просив перенести розгляд на іншу дату. У подальшому, жодних сповіщень від відповідача ОСОБА_1 не отримував.

20.03.2025 у застосонку «Дія» з`явилась інформація про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови відповідача №261 від 04.02.2025 про стягнення з позивача штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп. Вказану постанову вважає необгрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач був позбавлений можливості надати свої пояснення під ча розгляду справи, вчасно оскаржити, засобами поштового зв`язку оскаржувана постанова позивачу не надсилалась.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с. 38-39).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2025 задоволено заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні НОМЕР_2 відкритому 20.03.2025 Святошинським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі постанови №261 виданої 04.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн 00 коп. до розгляду справи по суті (а.с. 40-42).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 31-32).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

cудом встановлено, що 22.01.2025 офіцером адміністративного відділення ОСОБА_2 складено протокол №157 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Відповідно до змісту протоколу зазначено, що 22.01.2025 ОСОБА_1 доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було встановлено, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також було встановлено, що ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документа. У подальшому ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_1 за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання для проходження ВЛК, уточнення особистих даних, повідомлення про їх зміну, доказів поважності причин неявки подано не було, чим порушено вимоги законодавства щодо виконання військового обов`язку, вказані дії вчинені під час особливого періоду, відповідальність за вказані порушення передбачена за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 28.01.2025 о 09 год. 00 хв. (а.с. 6-7).

27.01.2025 позивач надіслав на електронну пошту відповідача лист про пенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначене на 28.01.2025, у зв`язку з перебуванням на лікуванні, на підтвердження чого надав медичні документи (а.с.9).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва від 20.02.2025, ОСОБА_1 з 11.02.2025 по теперішній час (20.02.2025) проходив лікування та обстеження у ревматолога та сімейного лікаря. Рекомендовано продовжити лікування по 31.03.2025 (а.с.29).

Відповідно до виписки (епікриз) із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №556, ОСОБА_1 у період з 25.01.2025 по 28.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня (а.с. 10-11).

20.03.2025 заступником начальника відділу Святошинського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 про примусове виконання постанови №261, виданої 04.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь державу штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп. (а.с. 20-21).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП визначено порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинені в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюдненняУказу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 цього Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Порядок виклику громадянина під час мобілізації до територіального центру комплектування та соціальної підтримки врегульований Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560 (в редакції чинній станом на 05.08.2024 року, далі - Порядок №560).

Пунктом 41 Порядку №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 210 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суть судового контролю під час розгляду даної справи полягає в тому, щоб оцінити підставу винесення спірної постанови саме на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Суд не повинен перебирати на себе не владні функції і фактично здійснювати замість компетентного органу (посадової особи) розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані, та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанов.

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Позивач не заперечує факту того, що не з`явився на виклик за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 28.01.2025, однак зазначає, що у нього були поважні причини неявки, а саме перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. При цьому, про неможливість прибути за викликом, з наданням підтверджуючих доказів, відповідач був повідомлений нилежним чином.

На підтвердження даних обставин позивач надав копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та докази направлення повідомлення відповідачу.

Таким чином, докази на які посилається позивач, свідчать про поважність причин його не прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 28.01.2025. Інших оповіщень про виклик (повісток) до ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не отримував. Належність та допустимість даних обставин та поданих позивачем доказів, відповідачем не спростована, доказів належного повідомлення позивача про виклик на 04.02.2025, суду надано не було.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, не з`ясовано всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно винесено постанову № 261 від 04.02.2025 про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що прийнята оскаржувана постанова, не містять конкретних фактичних даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, що складають 968 грн. 96 коп. - судовий збір за подання позовної заяви та 605 грн. 60 коп. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 210-1 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправою та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 261 від 04.02.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Стягнути зі ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 1574 (одна тисяча сімдесят чотири) грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Ул`яновська