Справа № 200/6784/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року справа №200/6784/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Плужника Максима Валерійовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 12 лютого 2025 року) у справі № 200/6784/24 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення підйомної допомоги та витрат на професійну правничу допомогу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України (місто Київ) (відповідач-1) і Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України щодо видання наказу про нарахування та виплату підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які прибули з ним на нове місце служби, підйомної допомоги у розмірі трьох місячних грошових забезпечень у зв`язку з призначенням на посаду не за місцем проживання, яка передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45;

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо здійснення нарахування та виплати підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які прибули з ним на нове місце служби, підйомної допомоги у розмірі трьох місячних грошових забезпечень у зв`язку з призначенням на посаду не за місцем проживання, яка передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45;

- зобов`язати Головне управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України (місто Київ) видати наказ про нарахування та виплату підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які прибули з ним на нове місце служби, підйомної допомоги у розмірі трьох місячних грошових забезпечень у зв`язку з призначенням на посаду не за місцем проживання, яка передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі 172273,05 грн;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 12.07.2023 по 31.08.2024 проходив військову службу в Головному управлінні морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України. На думку позивача, в період проходження військової служби в ГУ МПЗ ЗС України він отримував грошове забезпечення не в повному розмірі, що стало підставою для його звернення 30.08.2024 до начальника ГУ МПЗ ЗС України з рапортом, в якому просив, зокрема: до виключення позивача зі списків особового складу ЗС України повністю розрахувати по всім видам забезпечення (в тому числі грошовому, речовому, продовольчому).

19.10.2023 позивач звернувся до начальника ГУ МПЗ ЗС України з рапортом про нарахування та виплату позивачу та членам його сім`ї (чотири дитини) підйомної допомоги у розмірі трьох місячних грошових забезпечень у зв`язку з призначенням на посаду не за місцем проживання, яка передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, проте відповіді на нього так і не отримав.

Позивач вважає бездіяльність відповідачів протиправною і такою, що порушує його конституційні права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що як вбачається з витягу із наказу начальника ГУ МПЗ ЗС України від 12.07.2023 № 164 (по стройовій частині), Позивач справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою 12.07.2023. Таким чином, право на виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на Позивача та в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї Позивача, який переїхав з ним на нове місце військової служби (4 особи) виникло у Позивача ще 12.07.2023. Однак, виплату зазначеної допомоги на користь Позивача Відповідачем здійснено не було.

У відзивах відповідачі просять залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , є громадянином України.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Наказом начальника ГУ МПЗ ЗС України від 12.07.2023 №164 (по стройовій частині) майора запасу ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 з 12.07.2023 зараховано до списків особового складу ГУ МПЗ ЗС України на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 12.07.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою офіцера відділу по роботі з сім`ями управління соціального супроводу ГУ МПЗ ЗС України. Встановлено тарифний розряд 28 з посадовим окладом 5640 гривень на місяць. Наказано виплачувати щомісячно: премію у розмірі 390% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

20 липня 2023 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі Головнокомандувача Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки. Зазначений контракт набрав чинності 25.09.2023.

Наказом начальника ГУ МПЗ ЗС України від 22.04.2024 №95 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 наказано вважати таким, що з 22.04.2024 приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління соціального супроводу ГУ МПЗ ЗС України. Встановлено тарифний розряд 47 з посадовим окладом 8320 гривень на місяць. Наказано виплачувати щомісячно: премію у розмірі 390% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом начальника ГУ МПЗ ЗС України від 19.05.2024 №116 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника відділу планування морально-психологічного забезпечення заступника начальника управління організації морально-психологічного забезпечення ГУ МПЗ ЗС України. Наказано вважати таким, що з 19.05.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за вакантною посадою. Встановлено 52 тарифний розряд та наказано виплачувати посадовий оклад 9020 грн згідно з встановленим тарифним розрядом. Наказано виплачувати щомісячно: премію у розмірі 390% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.08.2024 №1243 відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління соціального супроводу ГУ МПЗ ЗС України, наказано звільнити з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я). Підстава: наявність інвалідності ІІ групи.

30.08.2024 позивач звернувся до начальника ГУ МПЗ ЗС України з рапортом, в якому просив, зокрема: до виключення позивача зі списків особового складу ЗС України повністю розрахувати його по всім видам забезпечення (в тому числі грошовому, речовому, продовольчому).

Наказом начальника ГУ МПЗ ЗС України (по стройовій частині) від 31.08.2024 №166 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу моніторингу дотримання прав військовослужбовців та гендерної інтеграції управління соціального супроводу ГУ МПЗ ЗС України (47 тарифний розряд, посадовий оклад 8320 гривень), звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.08.2024 №1243 з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказано вважати таким, що справи та посаду здав 31 серпня 2024 року. З 31 серпня 2024 року виключити зі списків особового складу ГУ МПЗ ЗС України, всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.10.2023 позивач звернувся до начальника ГУ МПЗ ЗС України з рапортом про нарахування та виплату йому та членам його сім`ї (чотири дитини) підйомної допомоги у розмірі трьох місячних грошових забезпечень у зв`язку з призначенням на посаду не за місцем проживання, яка передбачена Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45.

Відповіді на зазначений рапорт позивач не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування і виплати підйомної допомоги, передбаченої Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05 лютого 2018 року №45, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та національній Гвардії України.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовується продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджено наказом Міністерства оборони України №45 від 05.02.2018 (далі - Порядок №45).

Відповідно до пункту 1 Порядку №45 у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується:

- підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби;

- добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.

Пунктом 2 Порядку №45 визначено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

- на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

- на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

- на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Згідно з пунктом 3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.

Відповідно до п. 9 Порядку №45 виплата добових здійснюється за кожний день перебування в дорозі військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїхали на нове місце служби військовослужбовця, за умови надання проїзних документів. День вибуття та день прибуття рахуються як дві доби. Якщо проїзних документів немає, добові виплачуються з розрахунку за одну добу переїзду.

Відповідно п. 5 Порядку №45 підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Пунктом 12 Порядку №45 передбачено, що наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини.

Відповідно до п. 13 Порядку №45 виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Водночас, згідно з пунктами 15, 26 розділу II Положення №1153/2008 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається, зокрема, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою.

Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

За пунктом 40 розділу ІІ Положення №1153/2008 у разі переміщення по службі військовослужбовця з однієї військової частини до іншої для дальшого проходження військової служби дія контракту про проходження військової служби не припиняється. Окремі умови контракту за новим місцем служби можуть бути переглянуті та засвідчені підписами сторін контракту.

Отже, законодавцем чітко визначено підстави для виплати підйомної допомоги та добових, а саме: при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (які саме проходять), а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (вже перебувають на військовій службі) на нове місце військової служби, в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду.

Тобто, переїзд повинен бути пов`язаний саме з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт, саме у зв`язку з призначенням на військову посаду військовослужбовця, який вже проходить військову службу за контрактом або за призовом осіб офіцерського складу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації та наказом начальника ГУ МПЗ ЗС України від 12.07.2023 №164 (по стройовій частині) зарахований до списків особового складу ГУ МПЗ ЗС України на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 12.07.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою офіцера відділу по роботі з сім`ями управління соціального супроводу ГУ МПЗ ЗС України.

Після підписання 20 липня 2023 року контракту між позивачем та Міністерством оборони України в особі Головнокомандувача Збройних Сил України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки, місце служби позивача не змінилось.

В свою чергу, позивач з рапортом, клопотанням чи в інший встановлений спосіб впродовж проходження ним військової служби не звертався і не вимагав виплати йому підйомної допомоги, яка передбачена законодавством лише для певної категорії військовослужбовців, серед яких військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом.

У спірних правовідносинах позивач був призваний на військову службу і не проходив військову службу на момент призову на військову службу, тобто він не мав місця військової служби, яке змінилося у зв`язку з призначенням на посаду.

Зазначене підтверджується і вимогами Порядку №45, яким передбачено, що у наказі про виплату підйомної допомоги зазначаються окрім іншого, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

За викладених обставин у відповідачів були відсутні правові підстави для прийняття відповідного наказу і, як наслідок, для нарахування і виплати позивачу і членам його сім`ї підйомної допомоги.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень з боку відповідачів права позивача на отримання спірної підйомної допомоги, оскільки в даному випадку вони діяли з дотриманням вимог ст. 19 Конституції України та ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, окружний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 200/6784/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 19 червня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук