Справа № 240/19663/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2025 року

м. Київ

справа №240/19663/23

адміністративне провадження №К/990/19250/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №240/19663/23 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення невиплаченої частини заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

05.07.2023 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 частини заробітної плати за період з 15.07.2015 по 25.03.2020, яка включає невиплачену частину посадового окладу, надбавки за вислугу років;

- стягнути з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати за період із 15.07.2015 по 25.03.2020 в сумі 939160,02 грн, яка включає невиплачену частину посадового окладу, надбавки за вислугу років.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 02.05.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 06.05.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 19.05.2025 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду скарги в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На виконання цієї ухвали скаржник 29.05.2025 засобами поштового зв`язку направив нову редакцію касаційної скарги, яка надійшла до Суду 02.06.2025.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду скарги на судове рішення.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №240/19663/23 є посилання у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої та підпункти "в", "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Так, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин норми законів, які не підлягали застосуванню, а саме: пункт 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України; друге речення абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (далі - Закон №113-ІХ); статті 8, 13 Закону України «Про оплату праці» та не застосували положення статті 6, частини першої статті 8, частини другої статті 24, частин 1, 4 статті 41, частини другої статті 131-1 Конституції України, за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Також у скарзі указано на те, що судами не було з`ясовано наявність суперечностей зазначених норм права вимогам Конституції України протягом часу існування спірних правовідносин. Так, скаржник вважає, що положення Бюджетного кодексу України та Закону №113-ІХ перебували у прямій суперечності зі статтями 6, 8, 24, 41, 131-1 Конституції України протягом усього періоду існування спірних правовідносин. Така неконституційність, як стверджує позивач, мала місце ще до констатації відповідними рішеннями Конституційного Суду України, а не з моменту визнання вказаних положень законодавства неконституційними.

Крім того заявник вказує, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Щодо посилання скаржника на підпункт "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Суд зазначає таке.

За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Згідно із частиною п`ятою статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

В порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта КАС України).

Якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України).

За відсутності імперативних вимог до порядку розгляду справи (спрощеного або загального) презюмується, що суд розглядає (усі) адміністративні справи за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, з урахуванням вимог, встановлених у частині третій статті 257 КАС України, суд може прийняти рішення про розгляд певної справи (яку дозволено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження) за правилами загального позовного провадження.

Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного провадження, як уважає скаржник, немає.

У цій справі суд першої інстанції не відносив справу до справ незначної складності, а врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

З огляду на вказане, Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 3 частини четвертої та підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №240/19663/23.

Витребувати із Житомирського окружного адміністративного суду матеріали справи №240/19663/23.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду