Справа № 420/4092/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4092/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання розглянути рапорт та прийняти рішення про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту від 02.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо звільнення його з військової служби за підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: відповідно до абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 вказаного Закону України;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 02.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту від 02.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення з військової служби за сімейними обставинами за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , а саме відповідно до абз. 5 п.3 ч.12 ст. 26 вказаного Закону;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоотримане ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове, продовольче, речове та інші види забезпечення, передбаченого законодавством, про що видати відповідні накази.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рапорт від 29.02.2024 року зареєстрований у канцелярії військової частини НОМЕР_2 за вх. №1/19 (1448/235/2/304/пс), погоджений та підписаний всіма командирами, які за законом мають підписати та погодити рапорт про звільнення, враховуючи командира військової частини НОМЕР_2 . Тобто, даний рапорт був розглянутий, але коли ОСОБА_1 з`явився до В/Ч НОМЕР_1 , до складу якої входить В/Ч НОМЕР_2 , за отриманням наказу про звільнення та всіх належних документів при звільненні, включаючи припис про зобов`язання військовослужбовця після звільнення стати на військовий облік до відповідного ТЦК та СП, йому на руки видали всі належні при звільненні документи (грошові атестати, продовольчі атестати, атестати військовослужбовця) та припис, але не на постановку на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на переміщення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 03.03.2024 року № 63. Усно ОСОБА_1 пояснили, що його не звільнено, а виключено зі списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 для подальшого переведення до іншої частини НОМЕР_3 , про що і видали припис, в якому зазначено, що ОСОБА_1 повинен 05 березня 2024 року вибути до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , отримавши вказаний Припис 06.03.2024 року прибув до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , де йому повідомили, що він в їх частині не значиться в складі військовослужбовців, та у випадку переведення військовослужбовця до іншої військової частини, направляються відповідні документи тією частиною, яка виключила військовослужбовця з своїх списків до частини, в яку повинен прибути такий військовослужбовець. В даному випадку В/Ч НОМЕР_3 не отримувала жодних документів на підтвердження переведення військовослужбовця ОСОБА_1 до В/Ч НОМЕР_3 , тому фізично ОСОБА_1 06.03.2024 року до В/Ч НОМЕР_3 не прийняли.

Повернувшись до військової частини НОМЕР_1 за отриманням пояснень та наказів на його подальші дії, останньому було повідомлено, що він вже не є на той час військовослужбовцем В/Ч НОМЕР_1 , оскільки його звільнено з даної військової частини для переведення до іншої військової частини. Таким чином, ОСОБА_1 залишився нібито «звільненим з військової частини НОМЕР_1 » з формулюванням «звільнений з займаних посад для подальшого проходження служби», як зазначено в наказі (по стройовій частині) №63 від 03.03.2024 року командира військової частини НОМЕР_2 .

Текст наказу містить наступне формулювання: «п. 2 Вважати таким, що вибули для подальшого проходження служби: Сержанта ОСОБА_1 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом Головнокомандуючого ЗСУ від 29.02.2024 року №313-РС, звільнити з займаних посад і призначити СЕРЖАНТОМ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що справи та посаду здав, вибув для подальшого розрахунку до військової частини НОМЕР_1 . З 03 березня 2024 року ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Видати грошові та продовольчі атестати. Видати добовий польовий набір продуктів на одну добу…».

Пізніше, ОСОБА_1 також направляв поштою рапорт про звільнення його з підстав наявності у нього трьох неповнолітніх дітей до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , але військова частина НОМЕР_3 надала письмову відповідь, що вони не можуть розглянути такий рапорт з підстав того, що ОСОБА_1 не перебуває та не перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Тобто, ОСОБА_1 залишився неправильно звільненим з військової служби на підставі рапорту про звільнення ОСОБА_1 від 29.02.2024 року, в якому останній просив звільнити його з займаної посади з підстав наявності у нього трьох та більше неповнолітніх дітей, а не на підставі переведення його до іншої військової частини для подальшого проходження військової служби. Такого рапорту ОСОБА_1 не писав та не подавав. Фактично, ОСОБА_1 в подальшому, не проходив військову службу з підстав того, що в жодній військовій частині він не перебуває у списках військовослужбовців. Пізніше, при зупинці його на блок посту, ОСОБА_1 дізнався про те, що він нібито перебуває в статусі особи, яка самовільно залишила військову частину. Коли з блок посту ОСОБА_1 доставили до військової служби правопорядку, йому було повідомлено, що наявне досудове розслідування, внесене до ЄРДР за №0000678 від 07.05.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.03.2024 року був відсутній, як військовослужбовець у військовій частині НОМЕР_1 . Тобто, внесені відомості до ЄРДР за ч. 5 ст. 407 КК України. Військова служба правопорядку викликала слідчого ДБР, який проводив розслідування вказаної кримінальної справи, який з`ясовував, що у ОСОБА_1 наявні всі підстави бути відсутнім у військовій частині НОМЕР_1 . Згодом, 23.12.2024 року кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України, слідчим ДБР було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, а саме п. 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Після отримання витягу з ЄРДР №0000678 від 07.05.2024 року з відміткою про закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України, було 02.01.2025 року направлено ОСОБА_1 рапорт про його звільнення на підставі абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наявність трьох та більше дітей), з описом вкладення, яке військова частина НОМЕР_1 не отримала на відділенні Укрпошти (про що свідчить конверт).

В результаті неотримання рапорту військовою частиною НОМЕР_1 через Укрпошту, адвокатом, представником ОСОБА_1 , було особисто 29.01.2025 року віднесено рапорт до військової частини НОМЕР_1 разом з адвокатським запитом про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про його звільнення з військової частини НОМЕР_1 . В рапорті також було зазначено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Адвокатський запит було канцелярією в/ч НОМЕР_1 отримано, про що свідчить штамп на адвокатському запиті від 29.01.2025 року за вх. №236/1.

Вже 04 лютого 2025 року на електронну адресу адвоката надійшла відповідь про те, що «… ОСОБА_1 відсутній у списках особового складу В/Ч НОМЕР_1 та її підрозділі. Відповідно військова частина НОМЕР_1 не має змоги розглянути Ваш адвокатський запит стосовно звільнення ОСОБА_1 ...».

Тобто рапорт ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про звільнення не був розглянутий, що є протиправною бездіяльністю відповідача, яка привела до того, що наразі позивач ОСОБА_1 не може стати на військовий облік до жодного ТЦК та СП, що фактично є порушенням ним військового обліку, яка тягне відповідальність.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 17.02.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

10.03.2025 року за вхід.№ЕС/21727/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача та відсутності правових підстав для їх задоволення.

29.02.2024 до військової частин НОМЕР_1 надійшов наказ Генерального штабу Збройних Сил України про переведення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби. Позивача про це було повідомлено відповідно він одразу написав рапорт про його звільнення з військової служби і подано до стройової Даний рапорт був зареєстрований датою його подання 29.02.2024 вх.1448/235/2/304/пс після реєстрації даного рапорту, він має надійти до військової частини НОМЕР_1 для розгляду його командиром військової частини НОМЕР_1 , оскільки саме він є уповноваженою особою на прийняття рішення про звільнення військовослужбовців частини. Проте, як видно на доданому рапорті, до військової частини НОМЕР_1 він не надходив оскільки відмітка про реєстрацію вхідного документи відсутня.

Оскільки на момент написання та подання рапорту Позивача відповідно до наказу Головнокомандуючого ЗСУ від 29.02.2024 року №313-РС, звільнено з займаних посад і призначено СЕРЖАНТОМ РЕЗЕРВУ 10 ЗАПАСНОЇ РОТИ військової частини НОМЕР_3 , тому на той момент він вже не був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Для належного виконання вищезазначеного наказу командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ (по стройовій частині від 03.03.2024) №63.

Текст наказу містить наступне формулювання: «п. 2 Вважати таким, що вибули для подальшого проходження служби: Сержанта ОСОБА_1 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом Головнокомандуючого ЗСУ від 29.02.2024 року №313-РС, звільнити з займаних посад і призначити СЕРЖАНТОМ РЕЗЕРВУ 10 ЗАПАСНОЇ РОТИ військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що справи та посаду здав, вибув для подальшого розрахунку до військової частини НОМЕР_1 . З 03 березня 2024 року ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Видати грошові та продовольчі атестати. Видати добовий польовий набір продуктів на одну добу…»

Позивач вказує, що отримавши даний припис він 06.03.2024 року прибув до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , де йому повідомили, що він в їх частині не значиться в складі військовослужбовців, та у випадку переведення військовослужбовця до іншої військової частини, направляються відповідні документи тією частиною, яка виключила військовослужбовця з своїх списків до частини, в яку повинен прибути такий військовослужбовець. В даному випадку В/Ч НОМЕР_3 не отримувала жодних документів на підтвердження переведення військовослужбовця ОСОБА_1 до В/Ч НОМЕР_3 , тому фізично ОСОБА_1 06.03.2024 року до В/Ч НОМЕР_3 не прийняли.

Проте, жодного підтвердження про його прибуття до військової частини НОМЕР_3 не надає, відповідно є підстави вважати, що він не прибув для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , здійснив самовільне залишення військової частини під час убуття на інше місце проходження військової служби.

Твердження Позивача, що військова частина НОМЕР_3 не отримувала жодних документів на підтвердження переведення військовослужбовця ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 , тому фізично ОСОБА_1 06.03.2024 року до військової частини НОМЕР_3 не прийняли, є також неправдивим і без підтвердження оскільки його було переведено наказом Генерального штабу Збройних Сил України і військова частина НОМЕР_1 також діяла на підставі даного наказу. При створенні цього наказу він розсилається всім військовим частинам які задіяні у даному переводі.

Твердження про повернення позивача до військової частини НОМЕР_1 за отриманням пояснень та наказів на його подальші дії і що останньому було повідомлено, що він вже не є на той час військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , оскільки його звільнено з даної військової частини для переведення до іншої військової частини.

Проте, підтвердити, що він прибував до військової частини НОМЕР_1 Позивач також може тільки словами жодного документального підтвердження надати не може.

Військовій частині НОМЕР_1 року стало відомо, що Позивач відсутній у військовій частині НОМЕР_3 і туди не з`являвся. Відповідно для подальшого подання його в СЗЧ та внесення відомостей до ЄРДР командиром військової частини НОМЕР_1 (оскільки військова частина НОМЕР_1 є останнім місцем проходження військової служби) видано наказ (по особовому складу) від 07 червня 2024 року №75-РС в якому вказано, що ОСОБА_1 ПРИЗУПИНЕНО військову службу у Збройних Силах України оскільки він самовільно залишив військову частину від 06 березня 2024 року та внесено відомості до ЄРДР від 07.05.2024 №0000678.

Після призупинення військової служби Позивач був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та його особова справа направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 під №1044/303/1/1993 від 21.08.2024 військовою поштовою службою, реєстр від 02.09.2024 №323.

Тобто, з цього моменту Позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , його не має у підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на її підрозділів. Відповідно командир не має права приймати рішення щодо звільнення позивача.

У зв`язку з чим розгляд рапорту Позивача, який поданий від 02.01.2025 виходить за межі компетенції командира військової частини НОМЕР_1 .

19.03.2025 за вхід.№ЕС/24988/25 надійшли додаткові пояснення В/Ч НОМЕР_1 , в яких відповідачем також зазначено, що для подальшого повернення на військову служби особа, яка здійснила СЗЧ має керуватись алгоритмами для поновлення у військовій службі.

Також, постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.07.2023 справа №511/2732/22 винесено вирок яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_1 основне покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду провадження№11-кп/813/335/25 від 06.03.2025 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до ЄРДР 27 квітня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, - залишено без змін.

Відповідно для належного виконання даного вироку його не можна звільняти зі служби оскільки засуджено саме до утримання у дисциплінарному батальйоні, а це стосується тільки військовослужбовців.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 25.03.2022 року був мобілізований згідно Указу Президента від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» та призваний до Збройних Сил України. ОСОБА_1 проходив військову службу сержантом на посаді старшого оператора радіолокаційного вузла В/Ч НОМЕР_2 , яка входить в склад військової частини НОМЕР_1 .

29.02.2024 засобами «СЕДО» передано Повідомлення про прийняття кадрових рішень, зокрема Військовій частині НОМЕР_1 та Військовій частині НОМЕР_3 , Наказ Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №313-РС від 29.02.2024 , яким відповідно до п. 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової частини НОМЕР_1 ЗВІЛЬНИТИ з займаних посад і ПРИЗНАЧИТИ до Військової частини НОМЕР_3 :

27. Старшого сержант ОСОБА_2 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 СЕРЖАНТОМ РЕЗЕРВУ НОМЕР_4 ЗАПАСНОЇ РОТИ.

29.02.2024 року ОСОБА_1 подав до військової частини НОМЕР_2 , яка входить до складу військової частини НОМЕР_1 , рапорт про звільнення з військової служби, з підстав наявності у ОСОБА_1 на утриманні трьох неповнолітніх дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася третя дитина ОСОБА_3 ).

Утримання дітей підтверджується: свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 , свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (донька дружини), свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , посвідченням батька багатодітної родини ОСОБА_1 .

Рапорт був зареєстрований 29.02.2024 року у канцелярії військової частини НОМЕР_2 за вх. №1/19 (1448/235/2/304/пс).

Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №63 від 03.03.2024:

2. Вважати такими, що вибули:

2.2. Для подальшого проходження служби:

2.2.2. Сержанта ОСОБА_2 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 лютого 2024 року №313-РС, звільнити з займаних посад і призначити СЕРЖАНТОМ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що справи та посаду здав, вибув для подальшого розрахунку до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

З 03 березня 2024 року ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини ти всіх видів забезпечення. Видати грошовий та продовольчий атестати. Видати добовий польовий набір продуктів на 1 (одну) добу.

Підставою для прийняття наказу зазначено: витяг з наказу НГШ ЗС України (по особовому складу) від 29.02.2024 №313-РС.

Згідно Витягу з наказу №63 (по стройовій частині) від 03.03.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 :

2.1.20. Сержанта ОСОБА_1 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 лютого 2024 року №313-РС, сержантом резерву 10 запасної роти військової частини НОМЕР_3 , вважати, що 03 березня 2024 року справи та посаду здав і вибув до нового місця служби.

З 03 березня 2024 року ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу частини, зняти з речового забезпечення, видати речовий атестат та атестат служби РАО.

Підставою для прийняття наказу зазначено: витяг з наказу НГШ ЗС України (по особовому складу) від 29.02.2024 №313-РС та Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.03.2024 №63.

Згідно Витягу з наказу №63 (по стройовій частині) від 03.03.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 :

Підпункти 2.1.9, АДРЕСА_3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частини) від 03.03.2024 №63, СКАСУВАТИ, як не реалізовані. Підстава: наказ НГШ ЗС України (по особовому складу) від 19.03.2024 №448-РС (тлг КЦ ПС повідомлення про прийняття кадрових рішень від 21.03.2024 №193/160/3/2091/пс, від 21.03.2024 №193/160/3/2092/пс, від 21.03.2024 №193/160/3/2093/пс).

Згідно Витягу з наказу №75-РС (по особовому складу) від 07.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 :

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нижчепойменованим військовослужбовцям військової служби за призовом під час мобілізації, які перебувають у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , ПРИЗУПИНИТИ військову службу у Збройних Силах України:

9. Сержанту ОСОБА_1 , колишньому старшому оператору радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 з 07 травня 2024 року. Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.05.2024 №0000678 (в.№3458 від 05.06.2024).

02.01.2025 року ОСОБА_1 направлено рапорт про його звільнення на підставі абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наявність трьох та більше дітей), з описом вкладення, яке військова частина НОМЕР_1 не отримала.

Адвокатом Ліпаткіною Еллою Володимирівною, представником ОСОБА_1 , було особисто 29.01.2025 року вручено рапорт військовій частині НОМЕР_1 разом з адвокатським запитом про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про його звільнення з військової частини НОМЕР_1 .

В рапорті також було зазначено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Адвокатський запит було канцелярією в/ч НОМЕР_1 отримано, про що свідчить штамп на адвокатському запиті від 29.01.2025 року за вх. №236/1.

Листом від 31.01.2025 за №1044/303/1/320 Військова частина НОМЕР_1 повідомила адвокату, що військовослужбовець ОСОБА_1 відсутній у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та її підрозділів. Відповідно військова частина НОМЕР_1 не має змоги розглянути Ваш адвокатський запит стосовно звільнення ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи містять лист Військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2024 за №1044/303/1/3288, яким надана відповідь на адвокатський запит ОСОБА_8 від 16.12.2024 №2901/1, у якому повідомлено, що ОСОБА_1 на даний час перебуває у розшуку за самовільне залишення військової частини, тому якщо адвокату відомо про його місцезнаходження, військова частина просить повідомити про це відповідні органи.

Крім викладеного судом встановлено наступне.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області у справі №511/2732/22 (Номер провадження: 1-кп/511/98/23) від 24 липня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_1 основне покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Ухвалю Одеського апеляційного суду від 06.03.2025 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до ЄРДР 27 квітня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, - залишено без змін.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Спірним питанням у даній справі є наявність/відсутність у діях Військової частини НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапорту від 02.01.2025 року ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Водночас, протиправна бездіяльність - це пасивна поведінка особи (фізичної, юридичної, суб`єкта владних повноважень тощо), яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була і могла вчинити.

Натомість, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може виражатись, як приклад, у певних рішеннях, актах, листах тощо (тобто мати певне матеріальне вираження), які негативно впливають на права, свободи, інтереси фізичної чи юридичної особи.

Як встановлено судом, листом від 31.01.2025 за №1044/303/1/320 Військова частина НОМЕР_1 повідомила адвокату, що військовослужбовець ОСОБА_1 відсутній у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та її підрозділів. Відповідно військова частина НОМЕР_1 не має змоги розглянути Ваш адвокатський запит стосовно звільнення ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 затверджено «Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», п. 34 якої визначено, що стосовно осіб, які проходять базову військову службу та самовільно залишили військові частини, у триденний строк з дати залишення частини видається наказ по стройовій частині про зняття зі всіх видів забезпечення. Після виключення таких осіб зі списків особового складу військової частини наказом по стройовій частині їх обліково-послужні картки разом з витягами з наказів по стройовій частині направляються до відповідних ТЦК та СП, якими вони були направлені для проходження базової військової служби, для подальшого ведення персонального обліку таких осіб.

Після призупинення військової служби Позивач був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та його особова справа направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 під №1044/303/1/1993 від 21.08.2024 військовою поштовою службою, реєстр від 02.09.2024 №323.

Тобто, з цього моменту Позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , його не має у підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_1 та у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на її підрозділів. Відповідно командир не має права приймати рішення щодо звільнення позивача.

Окремо суд зазначає, що позивачем не оскаржується наказ №75-РС (по особовому складу) від 07.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 , яким призупинено військову службу у Збройних Силах України сержанту ОСОБА_1 .

Отже, у спірних правовідносинах протиправна бездіяльність відповідача відсутня, оскільки ним повідомлено про неможливість розгляду рапорту через відсутність ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та її підрозділів.

Також суд зазначає, що Дисциплінарний статут Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.199 № №551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут ЗСУ), із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника, тобто «по команді».

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту, визначений Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказ Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року №531, (далі - Порядок №531).

За змістом п. 9 розділу IІІ Порядку №531 розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Проте, позивачем був поданий рапорт не «по команді», а одразу до вищого командування військової частини НОМЕР_1 без жодного погодження з прямими командирами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що твердження представника позивача про те, що жодних дій командиром Військової частини НОМЕР_1 щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вчинено не було, є необгрунтованим.

Твердження позивача про те, що військова частина НОМЕР_3 не отримувала жодних документів на підтвердження переведення військовослужбовця ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 спростовується копією Наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №313-РС від 29.02.2024 , яким відповідно до п. 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової частини НОМЕР_1 ЗВІЛЬНИТИ з займаних посад і ПРИЗНАЧИТИ до Військової частини НОМЕР_3 :

27. Старшого сержант ОСОБА_2 , старшого оператора радіолокаційної станції радіолокаційного вузла військової частини НОМЕР_2 СЕРЖАНТОМ РЕЗЕРВУ НОМЕР_4 ЗАПАСНОЇ РОТИ.

Зазначений Наказ 29.02.2024 засобами «СЕДО» передано, зокрема Військовій частині НОМЕР_1 та Військовій частині НОМЕР_3 .

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, що визначений у статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку Позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Разом з цим, суд враховує, що Ухвалю Одеського апеляційного суду від 06.03.2025 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 липня 2023 року у кримінальному провадженні №0000162, внесеному до ЄРДР 27 квітня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, - залишено без змін.

Наказом Міністерства оборони України від 04 червня 2021 року №155 затверджено «Порядок відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні», п. 4 якого визначено, що підставою для тримання засуджених військовослужбовців у дисциплінарному батальйоні є вирок суду, який набрав законної сили.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання розглянути рапорт та прийняти рішення про звільнення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Військова частина НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.