Справа № 569/10605/25
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі головуючого судді Гордійчук І.О. розглянувши у письмовому провадженні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови винесеної інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Рівненській області лейтенантом поліціх Місюком Д.В. 17.05.2025 серія ЕНА №4755552 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ст..126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення просить закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та протиправно. На час вчинення правопорушення за кермом тз позивач не перебував, до вчиненого правопорушення не має відношення. У постанові не зазначено, який саме водій порушив пдр, якою вулицею рухався водій і на яку вулицю здійснював поворот. Місцем вчинення правопорушення в постанові зазначено Богоявленська 12. У свою чергу місцем проживання позивача є Богоявленська 12, кв.20. В казаний проміжок часу, зазначеного в постанові перебував поруч з будинком де проживає, вигулював собаку та чекав приїзду дружини. Відсутні докази, що за кермом перебував позивач, працівник поліції не надав. Єдиним доказом є оскаржувана постанова.

Також у відповіді на відзив від 17.06.2025 позивач зазначає, з долучених до відзиву відеозаписів не вбачається керування позивачем транспортним засобом, напроти, після зупинки транспортного засобу працівник поліції підходить до передньої частини автомобіля, у свою чергу позивач очікуючи на приїзд дружини, виходить з собакою за рогу будинку, поліцейський підійшов до позивача через 60 секунд після зупинки транспортного засобу.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю з наступних підстав.

Вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується запис IMG_1.MP4 із відеореєстратора встановленому у службовому транспортному засобі, на якому вбачається рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER номерний знак НОМЕР_1 , котрий під час виконання маневру повороту праворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (від 00 год 03 сек по 00 год 10 сек).

Також звертає увагу суду на те, що на вищезазначеному відеозаписі чітко видно, що поблизу місця вчинення адміністративного правопорушення до моменту зупинки транспортного засобу не було сторонніх осіб. Це спростовує твердження позивача про те, що він перебував поруч із будинком у момент події, а отже, такі пояснення є хибними.

Поліцейський неодноразово звертається до особи, пред`явити документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, однак позивач підтверджує, що не має при собі документів, після чого поліцейський повідомляє про розгляд справи відносно водія, ознайомлює водія із його правами передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомляє, що відносно останнього буде винесена постанова відповідно ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (від 08 хв. 04 с. до 10 хв. 45 с. відеозапису clip_2.mp4).

Обставини, на які посилається позивач по справі є неправдивими та такими, що вводять суд в оману, та не підтверджені жодним доказом, відповідно гр. ОСОБА_1 користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Поліцейський виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення, та те, що наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності, допустимості, належності та достатності не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.05.2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

17.05.2025 працівником управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4755552 .

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови: 17.05.2025 о 20 год 10 хв м. Рівне, вул. Богоявленська, 12 водій керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Sprinter номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті та не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 9.2. б ПДР України - Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом та п. 2.1. а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП. За яке накладено стягнення вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями пункту 1.5 ПДР України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно пункту 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Положеннями частини 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Пункт 2.3 ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Відповідно до пункту 9.1 а ПДР України попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Згідно пункту 9.2. б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.4 ПДР України зазначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Визначення терміну «маневрування (маневр)» наведене в п. 1.10 ПДР України.

Так, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом. Обов`язок вмикати світловий покажчик повороту згідно з п. 9.2 ПДР України виникає у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Сигнал правого повороту подаються перед початком руху від правого краю проїзної частини, перестроюванням на ліву смугу, поворотом праворуч, розворотом, початком обгону, а також перед зупинкою біля лівого краю проїзної частини.

Положеннями частини 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 2 статті 36 КУпАП встановлено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно положень ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується запис IMG_1.MP4 із відеореєстратора встановленому у службовому транспортному засобі, на якому вбачається рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER номерний знак НОМЕР_1 , котрий під час виконання маневру повороту праворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (від 00 год 03 сек по 00 год 10 сек)

Поліцейський неодноразово звертається до особи, пред`явити документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, однак позивач підтверджує, що не має при собі документів, після чого поліцейський повідомляє про розгляд справи відносно водія, ознайомлює водія із його правами передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомляє, що відносно останнього буде винесена постанова відповідно ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (від 08 хв. 04 с. до 10 хв. 45 с. відеозапису clip_2.mp4).

Факт порушення позивачем вимог п.9.2б ПДР України підтверджується наданим відповідачем диском із відеозаписом події, на якому зафіксовано факт не увімкнення світлового покажчику повороту при повороті транспортного засобу праворуч.

Доказів, які б спростувати факт вчинення адміністративного правопорушення та обставин, які б вказували на відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності у межах розгляду даної справи наведено не було.

Оскаржувана постанова ґрунтується на вимогах закону, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, зокрема позивачем не доведено доводи позовної заяви, що за кермом перебував не він, а його дружина в момент руху автомобіля.

Відтак, позивач був особою, яка керувала транспортним засобом, а тому зобов`язаний був виконати законну вимогу поліцейського та надати документи, передбачені п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пункту 9.2б ПДР України та п.2.1.а ПДР позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в її діях порушення пункту 9.2б ПДР України та п.2.1.а ПДР, та правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати судового збору покладаються на позивача.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень, тому є підстави для повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову від 17.05.2025 серії ЕНА № 4755552 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення

Повернути ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок., який сплачений на р/р UA0017527, МФО отримувача 899998, код отримувача 38012494 на підставі квитанції про сплату судового збору №77 від 26.05.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції, м.Рівне вул..С.Бандери 14а. код ЄДРПОУ .

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, 03048, м.Київ, вул..Федора Ернста, .

Суддя І.О.Гордійчук