Справа № 320/36426/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року справа №320/36426/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави до Міністерства культури та інформаційної політики України за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігії Хмельницької обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства культури та інформаційної політики України щодо невиконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 13, п. «а» ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-ІІІ, наказу Міністерства культури України «Про затвердження Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» від 11.03.2013 № 158, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060, зі змінами, внесеними наказами Міністерства культури № 838 від 22.10.2015 та № 501 від 27.06.2019 та Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого вказаними вище наказами Міністерства культури України, щодо надання пропозицій Кабінету Міністрів України та підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення пам`яток, що розташовані на території смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області та взяті на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорони культурної спадщини», та не включені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а саме: Палац, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/3;

зобов`язати Міністерство культури та інформаційної політики України вжити вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення вищевказаних об`єктів культурної спадщини: Палац XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/3 шляхом надання пропозицій Кабінету Міністрів України та підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення вказаних пам`яток до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що пам`яткоохоронним законодавством встановлено чіткий та імперативно визначений механізм внесення об`єктів культурної спадщини національного значення, які взято на державний облік відповідно до законодавства, до Реєстру та визначено роль Міністерства щодо реалізації цього механізму. Разом з тим, незважаючи на безспірну культурну цінність, Палац, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/3, Міністерство вже більше трьох років фактично бездіє та не виконує вимоги пам`яткоохоронного законодавства та свого ж наказу щодо вжиття заходів з метою його включення як пам`ятки національного значення до Реєстру. У свою чергу, невключення вказаного об`єкту культурної спадщини національного значення до Реєстру фактично унеможливлює її повноцінний захист з боку держави, знецінює її архітектурну цінність, позбавляє громадськість доступу до історичної пам`яті, породжує юридичну невизначеність та може призвести до порушення правового режиму її використання, а, як наслідок, пошкодження, руйнування та знищення, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що станом на день подання відзиву (12.01.2024) відповідачем опрацьовуються переліки об`єктів культурної спадщини, які надані третьою особою.

Третя особа письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надала.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у смт Меджибіж розташовані пам`ятки національного значення «Замок»: «Палац», XVI ст. (складова «Замку»), «Церква», XVI ст. (складова «Замку»), «Мури з баштою», XVI ст. (складова «Замку»), які входять до складу Державного історико-культурного заповідника «Меджибіж».

Статус пам`яток архітектури національного значення вказаних вище об`єктів культурної спадщини визначено постановою Ради Міністрів Української РСР від 24.08.1963 № 970 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури на території Української РСР».

На даний час вказані пам`ятки архітектури не занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що підтверджується інформацією означеного Реєстру (інтернет посилання: офіційний веб-сайт Міністерства культури та інформаційної політики України та листами Міністерства культури та інформаційної політики України від 29.12.2022 №06/35/5393-22 та від 15.03.2023 №06/35/2431-23.

На виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», «Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», затвердженого наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013 зі змінами, внесеними Наказами Міністерства культури №838 від 22.10.2015 та № 501 від 27.06.2019, підпункту 30, пункту 5 «Положення про Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації», затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації 22.04.2020 №331/2020-р Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації листом від 11.09.2020 №01-1643 надав Міністерству культури та інформаційної політики України інформацію щодо переліку об`єктів культурної спадщини області, які підлягають включенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, у тому числі пам`ятки національного значення: Палац, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний і №764/3.

Згідно із листом Міністерства культури та інформаційної політики України від 29.12.2022 № 06/35/5393-22 «Міністерство листом від 11.09.2020 №01-1643 отримало відповідні переліки пам`яток культурної спадщини по Хмельницькій області». Але «у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України частина пам`яток втратила культурний контекст та предмет охорони, тому надіслані переліки пам`яток культурної спадщини потребують суттєвого доопрацювання». «На момент підготовки даного листа Міністерство готує відповідний проект постанови Кабінету Міністрів України «Про занесення пам`яток культурної спадщини до Державного реєстру пам`яток України» до якого увійшли пам`ятки, що розташовані у смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області. Зазначений проект постанови буде поданий на розгляд Кабінету Міністрів України відповідно до регламентних вимог».

Разом з тим, за інформацією Департаменту інформаційної діяльності і культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації, що викладена у листі від 13.01.2023 №02-56, Департамент не отримував відповіді від Міністерства культури та інформаційної політики України на лист від 11.09.2020 №01-1643 щодо занесення пам`яток національного значення, в тому числі, розташованих у смт Меджибіж, - Палац, XVI ст. (складова Замку), Церква, XVI ст. (складова Замку), Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Крім того, згідно листа Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА від 19.09.2022 №02-576 Хмельницькою обласною військовою адміністрацією направлено до Міністерства культури та інформаційної політики України лист від 14.09.2022 №158/35-30-5807/2022 щодо уточнення адрес пам`яток архітектури національного значення, які входять до складу Державного історико-культурного заповідника «Межибіж» з метою занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

В той же час, жоден з вищевказаних об`єктів культурної спадщини національного значення, розташованих на території смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області, з 2000 року (дата початку функціонування Реєстру відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини) і до даного часу до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не включено, що може призвести до порушення правового режиму їх використання, а як наслідок, пошкодження, руйнування та знищення.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене положеннями статті 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 53 КАС України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 4 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III:

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;

- облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини, спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Згідно зі статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать:

центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини;

орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим;

обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації;

виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна норма міститься в статті 4 Закону України від 18.03.2004 № 1626-IV «Про охорону археологічної спадщини».

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: 2) реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; 3) ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; 4) координація робіт з виявлення, дослідження та документування об`єктів культурної спадщини; 5) подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; 6) занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.

Частиною першою статті 6 Закону №1805-III визначені повноваження органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Так, відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема:2) подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього;4) затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки місцевого значення та її зон охорони, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки місцевого значення та її зон охорони);5) затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`яток місцевого значення; 6) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 7) забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а в разі отримання дозволу на їх переміщення (перенесення) - демонтаж із них елементів, які становлять культурну цінність, з метою збереження.

Частиною другою статті 6 Закону №1805-III встановлені повноваження районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1805-III об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 14 Закону №1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Частиною другою статті 14 Закону №1805-III передбачено, що об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до Положення про Міністерство культури та інформаційної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 № 885, Міністерство культури та інформаційної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісними майновими комплексами державного підприємства Мультимедійна платформа іномовлення України та Українського національного інформаційного агентства Укрінформ) та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах відновлення та збереження національної пам`яті, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Пунктом 3 вищезазначеного Положення визначено, що основними завданнями Міністерства культури та інформаційної політики є, зокрема, забезпечення формування та реалізації державної політики у сферах відновлення та збереження національної пам`яті, у сфері мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» затверджено оновлений Порядок обліку об`єктів культурної спадщини (далі - Порядок №158), раніше затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 за № 158.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 158, для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру ініціатором подаються Мінкультури такі документи: подання за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку, засвідчене підписом керівника установи, організації, що виступає Ініціатором; облікова документація.

Отже, взяття на облік об`єкта культурної спадщини та оформлення облікової документація передує розгляду питання внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 розділу ІІ Порядку № 158 взяття на облік об`єкта культурної спадщини забезпечують уповноважені органи, повноваження яких поширюється на територію розміщення такого об`єкта, шляхом занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини. Рішення про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку приймається у формі розпорядження голови місцевої державної адміністрації або акта Ради міністрів Автономної Республіки Крим, яке в день прийняття оприлюднюється на веб-сайті уповноваженого органу та має містити таку інформацію про об`єкт: найменування; власник або уповноважений ним орган (у разі наявності); місцезнаходження; дата утворення; вид; автентичність (збережено, збережено частково); цінність об`єкта з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду.

Пунктами 10, 11 розділу ІІ Порядку № 158 визначено, що уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку. Мінкультури координує стан складання уповноваженими органами облікової документації та, у разі необхідності, приймає рішення про зобов`язання уповноваженого органу забезпечити складання облікової документації.

У свою чергу, уповноважений орган, згідно із положеннями пункту 2 розділу І Порядку №158, це орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку № 158 облікова документація складається на об`єкт культурної спадщини та містить дані щодо його цінності, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність, етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень (далі - облікова документація).

Розробником облікової документації є наукові установи, в тому числі заклади культури, одним із основних видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень особу, що має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук або доктора наук) за спеціальністю «музеєзнавство, пам`яткознавство» або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 158).

Пунктом 3 Розділу III порядку № 158 передбачено, що облікова документація складається з: облікової картки за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; історичної довідки; матеріалів фотофіксації сучасного стану об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото інтер`єрів, фото загроз (дії негативних чинників); акту стану збереження за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Таким чином, Порядком № 158 визначено вичерпний перелік уповноважених органів, які зобов`язані забезпечувати складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини. Такими уповноваженими органами є орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Судом встановлено, що 27.06.2019 Міністерством культури України прийнято наказ №501 «Про внесення змін до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2019 р. за №941/33912, відповідно до п. 4 якого встановлено органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій:

до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України:

переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу;

копії рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день прийняття цього наказу та облікову документацію (за наявності);

до 31 грудня 2021 року забезпечити формування облікових справ в паперовій формі у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини;

до 31 грудня 2019 року переглянути затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затвердити їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

Листом від 11.09.2020 №01-1643 Міністерство отримало відповідні переліки пам`яток культурної спадщини по Хмельницькій області. Разом з тим, причин які перешкоджали занесенню пам`яток архітектури національного значеній, розташованих у смт Меджибіж, - Палацу, XVI ст. (складова Замку), Церкви XVI ст. (складова Замку), Мурів з баштою, XVI ст. (складова Замку), до Державного реєстру нерухомих пам`яток України з 11.09.2020 до 24.02.2022 та і по даний час не наведено.

Відповіді на вказаний лист Департаментом не отримано, перелік об`єктів культурної спадщини від Міністерства для доопрацювання не повертався. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Крім того, згідно листа Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА від 19.09.2022 №02-576 Хмельницькою обласною військовою адміністрацією направлено до Міністерства культури та інформаційної політики України лист від 14.09.2022 №158/35-30-5807/2022 щодо уточнення адрес пам`яток архітектури національного значення, які входять до складу Державного історико-культурного заповідника «Межибіж» з метою занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Листом від 30.01.2023 №58/35-30-691/2023 Хмельницька ОДА надіслала на адресу Міністерства переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України «Про охорону культурної спадщини» та станом на 01.12.2022 не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також копії відповідних рішень про взяття на державний облік об`єктів культурної спадщини.

Відповідач листом від 09.01.2024 №06/35/313-24 звернувся до Департаменту з проханням проінформувати щодо наявності або стану розробки облікової документації на комплекс пам`ятки культурної спадщини («Замок»), розташованої у смт Меджибіж.

Як стверджує відповідач, станом на момент подання відзиву на позов (12.01.2024) відповіді від Департаменту не надходило, а тому відповідачем опрацьовуються надані Департаментом переліки об`єктів культурної спадщини.

Однак, відповідно до п. 3 розділу ІХ Порядку №501 у разі відсутності облікової документації на об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, його включення до Реєстру здійснюється без облікової документації.

Крім того, інформація про наявність облікової документації на вказаний вище об`єкт була відома відповідачу ще у 2020 році.

Слід зазначити, що на сьогодні Україна взяла на себе низку міжнародних зобов`язань, які, зокрема передбачають охорону об`єктів культурної спадщини.

За ст. 4-5 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16.11.1972, що ратифікована Указом Президії Верховної Ради № 6673-ХІ від 04.10.88 кожна держава - сторона цієї Конвенції визнає, що зобов`язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культурної і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї; держави - сторони цієї Конвенції з тим, щоб забезпечити якомога ефективнішу охорону і збереження та якомога активнішу популяризацію культурної і природної спадщини, розміщеної на її території, прагнуть в умовах, властивих кожній країні: проводити загальну політику, спрямовану на надання культурній і природній спадщині певних функцій у громадському житті та на включення охорони цієї спадщини до програм загального планування; вживати відповідних правових, адміністративних і фінансових заходів щодо виявлення, охорони, збереження, популяризації й відновлення цієї спадщини тощо.

З метою сприяння розвитку культурного потенціалу України, збереження, популяризації та ефективного використання національного культурного надбання, створення умов для туристичної привабливості об`єктів культурної спадщини, підтримки креативних індустрій Президентом України прийнято Указ «Про заходи щодо підтримки сфери культури, охорони культурної спадщини, розвитку креативних індустрій та туризму» від 18.08.2020 № 329/2020.

Задля збереження об`єктів культурної спадщини в державі реалізовується проект «Велика Реставрація», що передбачає роботи з реставрації, консервації, ремонту на об`єктах культурного значення та пам`ятках культурної спадщини, у тому числі замках, інших фортифікаційних, оборонних, палацово-паркових комплексах.

Таким чином, факт не занесення тривалий час до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказаних об`єктів культурної спадщини, розташованих на території смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області, свідчить про бездіяльність Міністерства культури та інформаційної політики України у зв`язку з невиконанням положень ст. 13, 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та розділу ІХ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013 (у редакції наказу Мінкультури № 501 від 27.06.2019).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій.

Виходячи з викладеного, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд звертає увагу, що Керівник Летичівської окружної прокуратури, який звернувся до суду з даним адміністративним позовом в інтересах держави, виступає як суб`єкт владних повноважень, а відтак судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства культури та інформаційної політики України щодо невиконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 13, п. «а» ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-ІІІ, наказу Міністерства культури України «Про затвердження Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» від 11.03.2013 № 158, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060, зі змінами, внесеними наказами Міністерства культури № 838 від 22.10.2015 та № 501 від 27.06.2019 та Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого вказаними вище наказами Міністерства культури України, щодо надання пропозицій Кабінету Міністрів України та підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення пам`яток, що розташовані на території смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області та взяті на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорони культурної спадщини», та не включені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а саме: Палац, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/3.

Зобов`язати Міністерство культури та інформаційної політики України вжити вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення вищевказаних об`єктів культурної спадщини: Палац XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/1, Церква, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/2, Мури з баштою, XVI ст. (складова Замку), охоронний №764/3 шляхом надання пропозицій Кабінету Міністрів України та підготовки проекту постанови Кабінету Міністрів України про занесення вказаних пам`яток до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією національного значення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.