Справа № 620/6578/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 червня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/6578/25
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції міста Києва, Інспектора 2 взводу управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича про скасування постанови про визнання дій протиправними,,
ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції міста Києва, Інспектора 2 взводу управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції Федоренка Богдана Володимировича, у якому просить визнати протиправними дії працівників поліції, які 16.12.2024 здійснили його доставлення до ТЦК без складання протоколу адміністративного затримання.
Ознайомившись зі змістом адміністративного позову, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
У свою чергу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. У частині другій цієї статті зазначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Суд звертає увагу, що правила розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів надають можливість на підставі предмета спору та суб`єктного складу сторін встановити адміністративний суд за першою інстанцією, який розглядатиме справу. Це кореспондується з принципами «res judicata», юридичної визначеності з огляду на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Мушта проти України»; §§ 47, 52 рішення у справі «Пономарьов проти України»).
У параграфі 2 глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до матеріалів позовної заяви 16 грудня 2024 року, керуючи автомобілем, позивач був зупинений патрульними поліцейськими, причиною зупинки був нібито непристебнутий ремінь безпеки. Позивач зазначає, що на момент зупинки він був пристебнутий та оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення до суду (справа №732/368/25). Після зупинки йому було повідомлено, що його буде доставлено до райвідділу поліції для встановлення особи, оскільки при ньому не було посвідчення водія, паспорта або військового квитка. Однак фактично його було примусово доставлено до територіального центру комплектування (ТЦК), без складання протоколу адміністративного затримання, що прямо суперечить законодавству України, а саме ст. 260 КУпАП, ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на порушення працівниками поліції вимог ст. 260, п.2 ст.262, ст.268 КУпАП, а саме: його доставлення до ТЦК без складання протоколу адміністративного затримання.
Суд зазначає, що Порядок адміністративного затримання є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який урегульовано розділом 20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і входить до процедури притягнення до адміністративної відповідальності.
Тобто, вирішуючи вказану позовну вимогу, суд має встановити правомірність дотримання працівниками поліції вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виходить за межі повноважень окружного адміністративного суду.
Суд звертає увагу, що неправильним є поширення юрисдикції окружних адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що предметом спору є дії та/або бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо дотримання порядку адміністративного затримання, який врегульований нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже, спір, що виник між сторонами належить до предметної підсудності місцевого загального суду як адміністративного.
Таким чином, виходячи із системного аналізу змісту статей 20, 286 Кодексу адміністративного судочинства України та глави 20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що законодавець виключає можливість розгляду окружними адміністративними судами справ щодо оскарження дій та/або бездіяльності, врегульованих Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, розгляд та вирішення заявлених позивачем вимог має відбуватися місцевим загальним судом як адміністративним, зокрема, Чернігівським районним судом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
При отриманні матеріалів справи судом встановлено, що спір у цій справі предметно непідсудний Чернігівському окружному адміністративному суду, тому, з урахуванням вимог статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України та застосовуючи аналогію процесуального права, справу №620/6578/25 має бути передано до місцевого загального суду як адміністративного, а саме: до Чернігівського районного суду (позивач проживає у Чернігівському районі Чернігівської області), задля дотриманням правил територіальної та предметної підсудності.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд цієї справи Чернігівським окружним адміністративним судом по суті, в силу вимог частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від змісту прийнятого рішення суду, призведе до порушення прав учасників справи, оскільки порушення правил предметної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
На підставі наведеного та керуючись статтями 20, 29, 171, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17.06.2025.

Суддя С.В. Бородавкіна