Справа № 120/13958/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А ЛА

м. Вінниця

16 червня 2025 р. Справа № 120/13958/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крапівницької Н. Л., розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 21.01.2025 вказаний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оформлене протоколом Комісії № 33 від 04.10.2024 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.

24.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду, подана в порядку, визначеному статтею 382 КАС України, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 зловживає правом та не виконує рішення суду, яке є обов`язковими до виконання.

Представник заявника вказав, що судове рішення мотивоване тим, що оскільки відповідачем протиправно відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, які є необґрунтованими, а інших підстав для відмови не вбачається, тому, виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Вказав, що станом на сьогодні, відповідач рішення суду не виконав, відтак вважаю за доцільне встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою від 14.05.2025 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі №120/13958/24 призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Встановлено ІНФОРМАЦІЯ_3 10-ти денний строк, з дня отримання цієї ухвали, із зобов`язанням надати суду письмові пояснення по суті поданої заяви та докази на підтвердження виконання судового рішення у справі № 120/13958/24.

26.05.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній вказав, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.01.2025 (справа №120/13958/24), вивчивши підтвердні документи, оцінивши законність підстав для надання відстрочки, ІНФОРМАЦІЯ_4 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Комісія), 14.02.2025, встановила, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент звернення із заявою від 02.10.2024 були наявні підстави для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на наступне.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.

Отже, з аналізу наведених вище норм слідує, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком і таке формулювання обумовлює необхідність доведення наявність підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Тобто встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

За змістом постанови Верховного Суду від23.06.2020 у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач має навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивач наголошує, що рішення суду відповідачем не виконується.

В той же час, на адресу суду відповідачем надано копію витягу з протоколу від 14.02.2025 №13 засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути, за змістом якого позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до рішення суду від 21.01.2025 у справі №120/13958/24. Також долучено відповідну довідку від 14.02.2025 №362/2225.

Крім того, представник позивача посилається на те, що судове рішення мотивоване тим, оскільки відповідачем протиправно відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, які є необґрунтованими, а інших підстав для відмови не вбачається, тому, виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", однак станом на сьогодні, відповідач рішення суду не виконав, відтак вважаю за доцільне встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, предметом розгляду в адміністративній справі № 120/13958/24 була правомірність (протиправність) рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 362/6847 від 04.10.2024 оформленого протоколом від 04.10.2024 № 33 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закон України "Про Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 .

Як було зазначено судом вище, відповідно до витягу з протоколу від 14.02.2025 №13 засідання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути, за змістом якого позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до рішення суду від 21.01.2025 у справі №120/13958/24.

Враховуючи наведене, твердження представника позивача про те, що відповідач не виконав рішення суду через неврахування висновків, зазначених у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/13958/24 від 21.01.2025, не відповідають дійсним обставинам.

Суд звертає увагу, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Ухвалення судом рішення вирішує лише спірні правовідносини, які стали підставою для звернення до суду. Проте, рішення суду не може гарантувати повний захист прав позивача на майбутнє у випадку зміни правовідносин.

Наведене дає підстави для висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №120/13958/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: