Справа № 400/267/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/267/25

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі № 400/267/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. М. Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) щодо ненадання інформації на запит та приховування інформації у відповідь на запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на інформацію від 01.12.2024 в частині дати виконання Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. М. Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 по справі № 490/2472/21, з урахуванням постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2021 по справі № 490/2472/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звертався до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив, серед іншого, поінформувати та надати підтверджуючі документи про дату виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 по справі № 490/2472/21. У відповіді від 02.12.2024 відповідач не повідомив позивача, що рішення в зазначеній справі вже виконано. Про факт виконання позивач дізнався з листа Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області. Відсутність у відповіді відповідача від 02.12.2024 відомостей про виконання рішення суду по справі № 490/2472/21 позивач вважає приховуванням інформації про його особу (його персональні дані) щодо дати виконання відповідачем судового рішення за його позовом. Просить позов задовольнити.

29.01.2025 до суду надійшов відзив на позов, яким відповідач проти позову заперечив. Відповідач стверджує, що ніяку інформацію про ОСОБА_1 він не приховував, а надав відповідь на запит позивача з зазначенням інформації, якою він володів на час звернення останнього. Так, оскільки виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва № 490/2472/21 здійснюється відповідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, виключно органами Казначейства, відтак вони є розпорядниками інформації про дату виконання рішення суду. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що під приховування інформації в термінах Закону України Про доступ до публічної інформації - вилучення інформації, яка очевидно ідентифікує особу. Департамент жодного разу не відмовив та не приховав інформацію щодо позивача. Відповідач вважає вимоги позивача незаконними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 17.03.2025 у справі № 400/267/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що зважаючи приписи п. 27, абз 1 п. 28, абз. 3 п. 28, абз. 2 п. 31, п. 1, 2 п. 34 Порядку № 845 відповідач є розпорядником запитуваної позивачем інформації;

- інші доводи відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2021 по справі № 490/2472/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради вирішено стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

01.12.2024 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації, в тому числі, щодо дати виконання рішення по справі № 490/2472/21, а у разі невиконання про причини його невиконання (п. 4 названого запиту на інформацію).

02.12.2024 відповідач надав відповідь № М-12/09.08-05/227, в якій надав позивачу такі відомості щодо виконання рішення Центрального суду м. Миколаєва від 16.06.2021 по справі № 490/2472/21: 06.03.2024 р. за вх. № 804/09.01-05/24 до Департаменту надійшов запит від Управління Державної Казначейської Служби України у м. Миколаєві Миколаївської області про здійснення безспірного списання, до якого додано було копію виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2024 справа № 490/2472/21 та копія Вашої заяви від 12.02.2024, щодо виконання вказаного рішення суду. В свою чергу Департамент керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів, або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (зі змінами) надав відповідь, якою повідомив код програмної класифікації видатків та кредитування бюджету та код економічної класифікації видатків бюджету та рахунок з якого можливе проведення безспірного стягнення по виконавчому листу № 490/2472/21 від 09.02.2024.

04.12.2024 № 13-12-10/8041 Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області повідомило позивача, що відшкодування моральної шкоди у сумі 2000,00 грн, відповідно до виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2024 по справі № 490/2472/21, стягнуто з Департаменту праці та соціального захисту населення на його користь 21.11.2024.

Позивач пов`язує порушення своїх прав з неповідомленням відповідачем факту виконання рішення суду по справі № 490/2472/21 в листі від 02.12.2024, що стало підставою для звернення до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу відповіді відповідача від 02.12.2024 вбачається, що останнім надана позивачу вичерпна інформація щодо передбаченої Порядком № 845 процедури виконання рішення суду і повідомлено, що особою, яка здійснює таке виконання, а, отже, і володіє інформацією щодо стану такого виконання, є управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області. Також, відповідь містить посилання на п. 4 Порядку № 845, за яким обов`язок щодо розгляду письмових звернень (вимог) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, покладено на орган Казначейства.

З огляду на викладене, за обставин справи судом не встановлено наявності в діях відповідача ознак протиправності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями).

Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Тобто, положення вказаного закону регулюють, зокрема, правовідносини з приводу забезпечення отримання громадянами або іншими особами інформації, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:

- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Також, доступ до публічної інформації, відповідно до статті 4 цього Закону, здійснюється на принципах, зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом, серед іншого, надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, обов`язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на отриманий запит - має імперативний характер, незалежно від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.

При цьому, стаття 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, постановою Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2021 по справі № 490/2472/21 стягнуто з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

01.12.2024 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання інформації, в тому числі, щодо дати виконання рішення по справі № 490/2472/21, а у разі невиконання про причини його невиконання (п. 4 названого запиту на інформацію).

02.12.2024 відповідач надав відповідь № М-12/09.08-05/227, в якій надав позивачу такі відомості щодо виконання рішення Центрального суду м. Миколаєва від 16.06.2021 по справі № 490/2472/21: 06.03.2024 р. за вх. № 804/09.01-05/24 до Департаменту надійшов запит від Управління Державної Казначейської Служби України у м. Миколаєві Миколаївської області про здійснення безспірного списання, до якого додано було копію виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2024 справа № 490/2472/21 та копія Вашої заяви від 12.02.2024, щодо виконання вказаного рішення суду. В свою чергу Департамент керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів, або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (зі змінами) надав відповідь, якою повідомив код програмної класифікації видатків та кредитування бюджету та код економічної класифікації видатків бюджету та рахунок з якого можливе проведення безспірного стягнення по виконавчому листу № 490/2472/21 від 09.02.2024.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (далі -Порядок № 845).

За приписами п. 3. Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 4 Порядку № 845 до повноважень органу казначейства віднесено, зокрема, забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; вжиття заходів до виконання виконавчих документів.

Саме до компетенції органу Казначейства входить розгляд письмових звернень (вимог) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

02.12.2024 зі змісту відповіді на запит № М-12/09.08-05/227 Департаментом була надана позивачу вичерпна інформація щодо передбаченої Порядком № 845 процедури виконання рішення суду і повідомлено, що особою, яка здійснює таке виконання, а, отже, і володіє інформацією щодо стану такого виконання, є управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області.

В свою чергу, позивач сам стверджує в позовній заяві, що довідався про виконання рішення суду по справі № 490/2472/21 з письмової відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (органу казначейства) № 13-12-10/8041 від 04.12.2024, що повністю узгоджується з наданими останньому Порядком № 845 повноваженнями.

Таким чином, саме Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області є належним розпорядником інформації щодо стану виконання рішення суду по справі, про що було правильно проінформовано позивача у відповіді на запит № М-12/09.08-05/227.

З огляду на викладене у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача ознак протиправності.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі № 400/267/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк