Справа № 157/752/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/752/25
Провадження №2-а/157/95/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 283 від 23 квітня 2025 року і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог зазначає, що з оскаржуваної постанови вбачається, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи в належний спосіб повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 листопада 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому, ОСОБА_1 не прибув 07 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 807459 дати і часу прибуття не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки та надалі станом на 23 квітня 2025 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», під час дії особливого періоду». Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження у ній обставин, не може свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17. Оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 не містить жодних доказів вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАп України, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які у ній викладені, мають встановлюватися на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому порядку. Постанова складена у формі бланку і в ній вписується лише прізвище правопорушника та дата винесення такої постанови, що суперечить принципам верховенства права, і в ній заздалегідь встановлені підстави притягнення особи до відповідальності, окрім того посилання в постанові, що він 07 листопада 2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом по повістці № 807459 не відповідає дійсності. Ніякої повістки поштовими засобами зв`язку ні він, ні його члени сім`ї не отримували. Він, його дружина та троє їх малолітніх дітей постійно проживають за вказаною вище адресою, ні листоноша, ні працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 чи СП чи будь-хто інший йому повістки чи будь-якогось сповіщення не вручали, що він мав з`явитися 07 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. Його персональні дані ним були оновленні в Резері+ ще до 16 липня 2024 року. Представники територіального центру комплектування чи органу місцевого самоврядування для вручення повістки за його місцем проживання не з`являлись, сам факт його відмови від отримання повістки належними доказами не підтверджений, протокол у його присутності не складався. Також у самій постанові не зазначено, коли йому було вручено повістку та на яку дату він мав з`явитись в ІНФОРМАЦІЯ_2 . В оскаржуваній постанові констатується факт, що він у належний спосіб був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не конкретизовано, в який саме спосіб його було оповіщено і чи дійсно він отримував дану повістку. В даній постанові відсутнє посилання на докази, якими доводиться його вина, ні на протокол про адміністративне правопорушення, ні на будь-які інші належні та допустимі докази. Також не зрозуміло, які посадові особи виявили адміністративне правопорушення 07 листопада 2024 року, які наявні докази вручення йому повістки. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені події та вина особи можуть бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Ухвалою судді від 02 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, з якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серії ВН № 283 від 23 квітня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається, що «Військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 листопада 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому ОСОБА_3 , не прибувши 07 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 807459 дати і часу прибуття не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі станом на 23.04.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», під час дії особливого періоду. Відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 7 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у Книзі розносної кореспонденції суду про отримання документів 06.05.2025, запис № 1487, та довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача, однак станом на дату розгляду справи останній не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 283 від 23 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 16 червня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк