Справа № 300/728/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/728/24 пров. № А/857/10743/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (головуючий суддя Остап`юк С.В., м.Івано-Франківськ) у справі №300/728/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.24 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення позивача з моменту первинного звернення за призначенням пенсії з 06.10.2022; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту первинного звернення, а саме з 06.10.2022 та здійснити виплату недоотриманої пенсії з врахування раніше виплачених сум, з моменту виникнення права на отримання пенсії за віком.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив йому у здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення з моменту первинного звернення за призначенням пенсії, а саме з 06.10.2022, у зв`язку з чим звернувся до суду з вимогами зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з моменту первинного звернення, а саме з 06.10.2022 та здійснити виплату недоотриманої пенсії з цієї дати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком з 06.10.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 06.10.2022, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що оскільки повторне звернення позивача (10.04.2023) здійснено після спливу трьохмісячного терміну від дати первинного його звернення (06.10.2022), тому, з урахуванням рішення суду у справі за № 341/1738/22, пенсію позивачу призначено з дати повторного звернення, тобто з 10.04.2023. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 06.10.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку після реєстрації, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 56 від 14.10.2022 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди: роботи згідно трудової книжки з 26.05.1982 до 24.06.1983, з 12.02.1990 до 21.11.1990 та з 29.11.1990 до 12.11.1991 та навчання 01.09.1975 до 19.07.1978; роботи згідно уточнюючої довідки №290 від 03.10.2022; період роботи згідно уточнюючої архівної довідки №35/59-4.01/823 від 03.10.2011.

23.02.2023, рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області у справі № 341/1738/22, яке набрало законної сили 28.03.2023, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт - належності позивачу диплому серії НОМЕР_1 від 19 липня 1978 року та належності позивачу уточнюючої архівної довідки №35/59-4.01/823 від 03.10.2022. Висновками суду в цій справі встановлено, що всі періоди роботи та посади позивача збігаються із трудовими записами у трудовій книжці позивача, де зроблено запис про зміну прізвища.

Позивач повторно - 10.04.2023 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.04.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.10.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з моменту первинного звернення за призначенням пенсії за віком, а саме з - 06.10.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, листом від 06.11.2023 № 10468-9900/К-02/8-0900/23, повідомило позивача про те, що оскільки повторне звернення позивача (10.04.2023) здійснено після спливу трьох місячного терміну від першого (06.10.2022), тому, з урахуванням рішення суду у справі за № 341/1738/22, пенсію позивачу призначено з дати повторного звернення, тобто з 10.04.2023.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення з моменту первинного звернення за призначенням пенсії, звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Засади, принципи і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1.6. Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Як установлено в пункті 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Оцінка положень вищезгаданого Порядку дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, відтак орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, та в заяві про призначення пенсії зробити відповідний запис. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 759/12575/15-а щодо аналогічних правовідносин.

Окрім цього, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення особі пенсії, пенсійний орган має можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб).

Право особи на отримання належних їй пенсійних виплат не може ставитись у залежність від наявності певних недоліків оформлення документів, за які особа не відповідає. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення визначених законом прав.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №209/2050/17 зазначає, що право особи на пенсію також не може залежати від встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про призначення пенсії, і підлягає поновленню з моменту його виникнення, тобто з дня первинного звернення до пенсійного органу.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся за призначенням пенсії 06.10.2022. Однак йому відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди: роботи згідно трудової книжки з 26.05.1982 до 24.06.1983, з 12.02.1990 до 21.11.1990 та з 29.11.1990 до 12.11.1991 та навчання 01.09.1975 до 19.07.1978; роботи згідно уточнюючої довідки №290 від 03.10.2022; період роботи згідно уточнюючої архівної довідки №35/59-4.01/823 від 03.10.2011. Проте, рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 у справі № 341/1738/22, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт: належності позивачу диплому серії НОМЕР_1 від 19 липня 1978 року та належності позивачу уточнюючої архівної довідки №35/59-4.01/823 від 03.10.2022. Висновками суду встановлено, що всі вищевказані періоди роботи та посади позивача збігаються із трудовими записами у трудовій книжці позивача, де зроблено запис про зміну прізвища.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що на момент звернення позивача - 06.10.2022 за призначенням пенсії, вказаними документами, які ним були долучені до органу Пенсійного фонду разом із первинною заявою про призначення пенсії від 06.10.2022, у позивача був наявний та підтверджений відповідний стаж.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач, при повторному зверненні 10.04.2023, до заяви про призначення пенсії не подавав інших документів на підтвердження страхового стажу, крім тих, які були подані при первинному зверненні за призначенням пенсії. Додатково подано рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2023 у справі № 341/1738/22, яким встановлено факт, що має юридичне значення.

З наведеного слідує, що орган Пенсійного фонду протиправно не врахував первинні документи позивача у зв`язку із чим позивач змушений був звертатись до суду першої інстанції.

У зв?язку з тим, що на момент первинного звернення із заявою про призначення пенсії у позивача був наявний необхідний страховий стаж для призначення пенсії, у органу Пенсійного фонду були підстави для врахування періодів роботи позивача згідно долучених документів та призначення пенсії позивачу з дати набуття права на отримання пенсії.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 про те, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Проте, відповідача таким правом не скористався.

Проаналізувавши зазначені вище нормативно-правові акти та встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з дати первинного звернення за призначенням пенсії, тобто з 06.10.2022, оскільки на момент первинного звернення із заявою про призначення пенсії у нього був наявний необхідний страховий стаж, підстави для врахування періодів роботи згідно долучених документів та підстави для призначення пенсії, а тому відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача з 06.10.2022 є протиправною.

У зв?язку з чим, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов?язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 06.10.2022 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком, з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 300/728/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар