Справа № 640/8831/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/8831/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування дій, податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 284 від 11 січня 2019 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, прийнятий Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправними дії Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25 березня 2019 року № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн. прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 340 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням 6 846 007,86 грн., штрафна санкція, 1 711 501,97 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем військовий збір за податковим зобов`язанням 570 500, 66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 142 625, 17 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № 5 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість у сумі 7 317 675 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 829 418, 75 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 березня 2019 року № 95 на суму 109 464, 78 грн.

- визнати протиправним та скасувати рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 340 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі у сумі 17553, 80 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2020 замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на правонаступника - Головне у правління Державної податкової служби у м.Києві ().

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування дій, податкових повідомлень рішень; призначено підготовче судове засідання по справі

Ухвалою суду від 04.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено відповідача, Головне управління ДПС м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Ухвалою суду від 25.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві та запереченнях від 18.03.2025 вказала, що позивач не погоджується із прийняттям оскаржених рішень та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Як вказала представник позивача, прокурором третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України Янківським С.В. було винесено постанову про залучення спеціаліста від 29.09.2018р. у кримінальному провадженні № 0000069 від 12.07.2016 р. Рішення було прийнято в межах досудового розслідування і спеціаліст залучався із числа працівників ГУ ДФС у м. Києві на підставі ч.1 ст. 71 КПК України. Отже, передача конфіденційної інформації про особисте життя позивача посадовими особами ГПУ до ГУ ДФС України в м. Києві, яка стала їм відома під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, є незаконним втручанням в особисте життя позивача і розповсюдженням інформації про фізичну особу без її згоди і без будь-яких законних підстав. Крім того, як вказала представник, використання інформації, отриманої з грубими порушенням прав і свобод людини, є недопустимим і кожна особа, права якої порушено, має право на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації (ч. 3 ст. 32 Конституції України). Як свідчать матеріали, документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., підставою для її проведення п.п 78.1.1. п.78.1. ст. 78 ПКУ, тобто органами ДФС України було отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, оскільки платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Поряд з цим, представник позивача наголосила, що представник відповідача, Головним управлінням ДФС у м.Києві було направлено запит за № 65686/Д/26-15-42- 05-27 від 29.10.2018р. платнику податків ОСОБА_1 про надання інформації та документальне підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна майнових прав за період 01.01.2016р. 31.12.2017р. із зазначенням переліку документів, які необхідно було надати до податкового органу (договір купівлі-продажу, платіжні документи, тощо) та лист не було вручено платнику податків, та повернуто до ГУ ДФС у м.Києві, у зв`язку із закінченням терміну зберігання - 14.11.2018р., фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не було надано до перевірки інших первинних документів. При цьому, платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси та твердження відповідача, що саме тільки направлення кореспонденції за податковою адресою платника податків фізичної особи не є підставою вважати що зазначений запит на надання інформації вважається належним чином отриманим платником податків, як і наказ про призначення перевірки, і акт перевірки. Також, представник позивача, вказала, що це різний статус як правовий, так податковий фізична особа і фізична особа-підприємець і фізичною особою -підприємцем можна стати виключно за власним бажанням і ніхто не має права призначити фізичну особу суб`єктом підприємницької діяльності за власним бажанням або на підставі суб`єктивних висновків посадових осіб контролюючих органів, на які покладено обов`язок в межах своїх повноважень здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків. Представник позивача зазначила, що посадові особи ГУ ДФС України у м. Києві, які проводили перевірку в зазначених ухвалах суду не були визначені і не мали права доступу до зазначеної інформації і тим більше на її використання. Такий доступ вони мали би отримати після звернення до суду і отримання доступу до зазначеної інформації у відповідності до п. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та наслідком незаконних дій посадових осіб ГПУ і ГУ ДФС України у м. Києві, відповідачем до суду надано копії договорів купівлі продажу-майнових прав (т. 2 справи), які є недопустимими доказами у праві, як такі, що отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 74 КАСУ). Поряд з цим, як наголосила представник позивача, позивачка є особою, яка отримувала доходи, які підлягали оподаткуванню за ставкою, передбаченою п. 167.2 ст. 167 ПКУ, вона не була платником військового збору і дії контролюючого органу щодо нарахування суми податкових зобов`язань з військового збору є протиправними і підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та просила суд відмовити у задоволенні позову позивача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях від 14.03.2025, вказавши, що не зважаючи на порушення чинного законодавства та незаконність будівництва, без отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та без присвоєння поштових адрес замовником будівництва ОСОБА_1 було оформлено право власності на багатоквартирні житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 , З-А. 3-Б» 3-В. 3-Г. 3-Д., які у подальшому були поділені на квартири та реалізовані громадянам з ухиленням від сплати податків. Як вказала представник, в ході проведення перевірки та аналізу документів (договорів-купівлі продажу майнових прав, актів приймання-передачі квартири) наданих головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України було встановлено, що громадянкою ОСОБА_1 на етапі будівництва протягом 2016-2017 року, відчужено фізичним особам майнові права на об`єкти нерухомості (квартири) на умові договору купівлі-продажу (перелік яких наведено на ст. 4-14 акту перевірки). Отже, в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, згідно наявних матеріалів встановлено, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 отримала дохід від відчуженні фізичним особам продажу майнових прав на об`єкти нерухомості в 2016 році на загальну суму - 1 445 000,0 грн., в 2017 році на загальну суму - 36 588 377.0 грн. Загальна сума отриманого доходу платником податку ОСОБА_2 за 2016р.-2017 р. склала- 38 033 377 грн. Як вказала представник відповідача, за даними перевірки валовий доход від здійснення господарської діяльності платника платника податків ОСОБА_1 протягом 12 календарних місяців з 01.03.2016 по 31.12.2016р. сукупно перевищує 1000000.00 гривень (без урахування податку на додану вартість) і становив 1 445 000.0 грн. та відповідно ОСОБА_1 з 01.01.2017 р. зобов`язана була зареєструватися платником податку на додану вартість у зв`язку з перевищенням загальної суми операцій з продажу майнових прав. Також представник відповідача вказала, що у даному випадку мова не йде про продаж інвестиційного активу, оскільки позивач не здійснювала продаж пакету цінних паперів, деривативів чи корпоративних прав, виражених в інших, ніж цінні папери, формах, випущених нею як емітентом або придбаних у відповідного емітента та твердження позивача, що у контролюючого органу не було правових підстав для прийняття наказу про проведення перевірки, з огляду на відсутність у запиті про надання інформації конкретних підстав його надіслання, є помилковим, оскільки зі змісту запиту ГУ ДФС у м. Києві від 29.10.2018 №65686/Д/26-15-42-05- 27 вбачається, що він містить підставу для його надіслання, а також містить перелік документів, запитуваних у позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, наказу від 11 січня 2019 року № 284(а.с.24 т.1) була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, за результатами якої контролюючим органом було складено акт № 297/26-15- 42-05/ від 14 лютого 2019 року(а.с.26-52 т.1).

Відповідно до висновків акту № 297/26-15- 42-05/ від 14 лютого 2019 року були встановлені наступні порушення ОСОБА_1 :

- ст. 58, частини 6 статті 128 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року (надалі - ГК України) шляхом здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи-підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства;

- ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15 травня 2003 року, а саме не подання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи- підприємця;

- підпункту «а» пункту 176.1 пункту 176, пункту 44.1 статті 44 ПК України, а саме не надання книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- пункту 177.11 статті 177 з урахуванням вимог підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України, а саме не подання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік та 2017 рік;

- підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2016- 2017 року в загальній сумі - 6 846 007, 86 грн. ( в тому числі за 2016 рік в сумі - 260 100, 0 грн., за 2017 рік в сумі - 6 585 907, 86 грн.);

- підпункт 1.2 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, не перераховано до бюджету військового збору за 2016-2017 у загальній сумі 570 500, 66 грн. (в тому числі за 2016 рік - 21 675,0 грн., за 2017 роки - 548 825,66 грн.);

-пункт 1, пункт 4 частини 2 статті 6; пункт 2 частини 1 статті 7; абзац 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, платником податку ОСОБА_1 не подано звіт з додатком № 1 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016-2017 року до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, та не перераховано до бюджету єдиного внеску за 2016 - 2017 року на загальну суму - 75 592,00 грн. (в тому числі за 2016 рік в сумі - 24 354,0 грн., за 2017 рік в сумі - 51238,0 грн.);

-п. 183.2 статті 183, пункт 187.1 статті 187, пункт 188.1 статті 188, пункт 200.1 статті 200 ПК України, а саме платником податків ОСОБА_1 занижено суму зобов`язань з ПДВ, що підлягає до сплати в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року на загальну суму - 7 317 675, 0 грн. ( в тому числі в травні 2017 року на суму - 45 240,0 грн., в червні 2017 року на суму - 6 653 784, 0 грн., в липні 2017 року на суму - 38 000,0 грн., в серпні 2017 року на суму - 354 337,0 грн., в жовтні 2017 року на суму - 2 226 314,0 грн.).

Так, у ході перевірки встановлено, що в адміністративних межах населеного пункту АДРЕСА_1 на земельних ділянках із відповідними кадастровими номерами виконувались будівельні роботи з будівництва зблокованого багатоквартирного житлового будинку у складі житлового комплексу ЖК «Viiia Sofiay», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул.Берегова, замовником будівництва яких є ОСОБА_1 . Відповідно до акту Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області про перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.06.2016р. ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва вищевказаного зблокового багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без отримання вихідних даних (містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, технічні умови, завдання на проектування), без розробленої установленому порядку проектної документації, та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (декларація про початок виконання будівельних робіт), чим порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з актом зазначеної інспекції від 10.08.2016р., припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 17.06.2016р. №С-1706/5 та припис про усунення порушень вимог законодавства від 17.06.2016 №С-1706/4 ОСОБА_1 не виконані. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018р. та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2017р. у справі №826/12543/16 повністю задоволено адміністративний позов Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та зобов`язано ОСОБА_1 знести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:038:5026; :01:038:5027; :01:038:5024; :01:038:5028; :01:038:5025; : 01:038:5029. Проте, не зважаючи на порушення чинного законодавства та незаконність будівництва, без отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та без присвоєння поштових адрес замовником будівництва ОСОБА_1 було оформлено право власності на багатоквартирні житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 , З-А. 3-Б» 3-В. 3-Г. 3-Д. які у подальшому були поділені на квартири та реалізовані громадянам з ухиленням від сплати податків. В ході проведення перевірки та аналізу документів (договорів-куплі продажу майнових прав, актів приймання-персдачі квартири) наданих головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України було встановлено наступне, громадянкою ОСОБА_1 на етапі будівництва протягом 2016-2017 року, відчужено фізичним особам майнові права на об`єкти нерухомості (квартири) на умові договору купівлі-продажу (перелік яких на ст. 4-14 акту перевірки: 103 об`єкту). Отже, в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, згідно наявних матеріалів встановлено, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 отримала дохід від відчуженні фізичним особам продажу майнових прав на об`єкти нерухомості в 2016 році на загальну суму - 1 445 000,0 гри., в 2017 році на загальну суму - 36 588 377.0 грн. Загальна сума отриманого доходу платником податку ОСОБА_2 за 2016р.-2017 р. склала- 38 033 377.0грн

На підставі вищевказаних висновків, контролюючим органом були прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № , яким застосовано штрафну (фінансову)санкцію у сумі 340 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням 6 846 007,86 грн., штрафна санкція 1 711 501,97 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем військовий збір за податковим зобов`язанням 570 500, 66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 142 625, 17 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість 7 317 675 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 829 418, 75 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25 березня 2019 року № 95 на суму 109 464, 78грн.;

- рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 340 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі у сумі 17553, 80 грн(а.с.53-51 т.1).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, за змістом статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом ст.79 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Як встановлено судом під час з`ясування офіційних обставин справи, в адміністративних межах населеного пункту АДРЕСА_1 на земельних ділянках із відповідними кадастровими номерами виконувались будівельні роботи з будівництва зблокованого багатоквартирного житлового будинку у складі житлового комплексу ЖК «Viiia Sofiay», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул.Берегова, замовником будівництва яких є ОСОБА_1 .

Відповідно до акту Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області про перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.06.2016р. ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва вищевказаного зблокового багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без отримання вихідних даних (містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, технічні умови, завдання на проектування), без розробленої установленому порядку проектної документації, та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (декларація про початок виконання будівельних робіт), чим порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»(а.с.72-73 т.2).

Згідно з актом зазначеної інспекції від 10.08.2016р., припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 17.06.2016р. №С-1706/5 та припис про усунення порушень вимог законодавства від 17.06.2016 №С-1706/4 ОСОБА_1 не виконані(а.с.74-79 т.2).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2017р. у справі №826/12543/16, задоволено адміністративний позов Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та зобов`язано ОСОБА_1 знести об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:038:5026; :01:038:5027; :01:038:5024; :01:038:5028; :01:038:5025; : 01:038:5029 (а.с. 82-84 т.2)

ОСОБА_1 було оформлено право власності на багатоквартирні житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 , З-А. 3-Б» 3-В. 3-Г. 3-Д., які у подальшому були поділені на квартири та реалізовані громадянам з ухиленням від сплати податків.

В ході проведення перевірки та аналізу документів (договорів - купівлі продажу майнових прав, актів приймання-передачі квартири) наданих головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України, контролюючим органом було встановлено, що ОСОБА_1 на етапі будівництва протягом 2016-2017 року, відчужено фізичним особам майнові права на об`єкти нерухомості (квартири) на умові договору купівлі-продажу (а.с. 4-14 акту перевірки).

Тобто, в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, згідно наявних матеріалів встановлено, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 отримала дохід від відчуженні фізичним особам продажу майнових прав на об`єкти нерухомості в 2016 році на загальну суму - 1 445 000,0 грн., в 2017 році на загальну суму - 36 588 377.0 грн. Загальна сума отриманого доходу платником податку ОСОБА_2 за 2016р.-2017 р. склала- 38 033 377.0грн.

Жодних спростувань щодо отримання позивачем доходу від відчуженні фізичним особам продажу майнових прав на об`єкти нерухомості в 2016 році на загальну суму - 1 445 000,0 грн., в 2017 році на загальну суму - 36 588 377.0 грн, до суду надано не було.

Відповідно до приписів статті 42 Конституції України, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це право закріплено також у статті 50 Цивільного кодексу України. При цьому, визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації у порядку, встановлену законом.

Стаття 50 Цивільного кодексу України передбачає право фізичної особи на здійснення нею підприємницької діяльності, не забороненої законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Стаття 51 Цивільного кодексу України передбачає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Отже, при здійсненні фізичною особою підприємницької діяльності необхідно чітко розмежувати, в яких відносинах фізична особа виступає як підприємець, а в яких - як фізична особа.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з частиною другою статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Відтак, підприємницькою діяльністю можна вважати сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку.

Аналізуючи ознаки, притаманні підприємницькій діяльності, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків, що пов`язані з такою діяльністю.

Суд зазначає, що в даному випадку комплекс послідовних цілеспрямованих дій позивача з продажу майнових прав на нерухоме майно слід кваліфікувати саме як систематичну підприємницьку діяльність. При цьому, сам лише факт підписання зазначених договорів купівліпродажу без зазначення статусу позивача, як ФОП, не є свідченням не пов`язаності таких операцій із підприємницькою діяльністю.

В даному випадку діяльність позивача для цілей оподаткування має кваліфікуватися саме як підприємницька, до нього мають бути застосовані правові наслідки як до особи зі статусом «фізичної особи-підприємця», що обумовлює застосування до отриманого позивачем доходу правил оподаткування, встановлених статтею 177 ПК України, а формальне не зазначення позивачем в межах спірних правовідносин відповідного правового статусу, за умови існування вказаних сутнісних критеріїв, не може бути підставою для звільнення від оподаткування здійснюваної ним діяльності у встановленому податковим законодавством розмірі.

Аналогічні висновки щодо того, що формальне не зазначення позивачем відповідного правового статусу не може бути підставою для звільнення від оподаткування здійснюваної ним діяльності у встановленому податковим законодавством розмірі викладено в постанові Верховного Суду від 07 березня 2024 року по справі № 480/293/20.

Щодо посилання позивача на те, що Головним управлінням ДФС у м.Києві було направлено запит за № 65686/Д/26-15-42- 05-27 від 29.10.2018р. платнику податків ОСОБА_1 про надання інформації та документальне підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна майнових прав за період 01.01.2016р. 31.12.2017р. із зазначенням переліку документів, які необхідно було надати до податкового органу (договір купівлі-продажу, платіжні документи, тощо), який не було вручено платнику податків, та повернуто до ГУ ДФС у м.Києві, у зв`язку із закінченням терміну зберігання - 14.11.2018р, а також те, що ні запит за № 65686/Д/26-15-42-05-27 від 29.10.2018р., ні копія наказу від 11.01.2019 р. № 284, ні акт перевірки від 14.02.2019 р. № 297/26-15- 42-05/ не було вручено позивачу в порядку, передбаченому ст. 42 ПКУ, а відтак дії ГУ ДФС у м. Києві щодо збирання інформації про фізичну особу, порушення порядку призначення і проведення документальної позапланової камеральної перевірки є протиправними і підлягають скасуванню, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у м.Києві було направлено запит за № 65686/Д/26-15-42- 05-27 від 29.10.2018р. платнику податків ОСОБА_1 про надання інформації та документальне підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна майнових прав за період 01.01.2016р. - 31.12.2017р із зазначенням переліку документів, які необхідно було надати до податкового органу (договір купівлі-продажу, платіжні документи, тощо), однак лист не було вручено платнику податків, та повернуто до ГУ ДФС у м.Києві, у зв`язку із закінченням терміну зберігання - 14.11.2018р(а.с.139-140 т.1).

В свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр). Пунктом 2 цього Положення визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Це Положення регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства. Вказаним положенням визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення.

Так, п.1-6 розділуПоложення №822 встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно та документа, що посвідчує особу (після пред`явлення повертається).

Заява може бути подана через представника за наявності документа, що посвідчує особу такого представника, та документа, що посвідчує особу довірителя, або його ксерокопії (з чітким зображенням), а також довіреності, засвідченої у нотаріальному порядку, на проведення змін до Державного реєстру (після пред`явлення повертається).

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання або до будь-якого контролюючого органу. Якщо Заява за формою № 5ДРП містить дані про новий паспорт фізичної особи, то така Заява подається фізичною особою особисто.

Для заповнення Заяви використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних. Якщо зазначені документи видані не українською мовою, необхідно подати засвідчені в установленому законодавством порядку переклади цих документів українською мовою (після пред`явлення повертаються) та їх копії.

Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів з наступного дня після дня подання фізичною особою Заяви за формою № 5ДР або Заяви за формою № 5ДРП до контролюючого органу.

У разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданій Заяві за формою № 5ДР або Заяві за формою № 5ДРП фізичній особі може бути відмовлено у внесенні змін та/або видачі документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі, або внесенні відмітки до паспорта.

У Заяві за формою № 5ДР або Заяві за формою № 5ДРП в обов`язковому порядку зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта).

В свою чергу, згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.

Однак, в даному випадку, посилання на те, що позивач постійно змінювала місце проживання і не могла знати про вказану перевірку, є безпідставними та не беруться судом до уваги.

В свою чергу, у відповідності до положень п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно положень п. 183.2. ст.183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.10 ст.183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_3 була повідомлена про проведення перевірки та необхідність надання документів для перевірки за її податковою адресою та встановлені під час перевірки порушення, які не спростовано позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 284 від 11 січня 2019 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, прийнятий Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправними дії Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25 березня 2019 року № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 510,00 грн. прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 340 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням 6 846 007,86 грн., штрафна санкція, 1 711 501,97 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № за платежем військовий збір за податковим зобов`язанням 570 500, 66 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 142 625, 17 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 березня 2019 року № 5 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість у сумі 7 317 675 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 829 418, 75 грн., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві; визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 березня 2019 року № 95 на суму 109 464, 78 грн.; визнання протиправним та скасування рішення № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 340 грн.; визнання протиправним та скасування рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі у сумі 17553, 80 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготоволено 18.06.2025.

Суддя К.О. Танцюра

.