Справа № 420/10177/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області, АРК та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Одеським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області, АРК та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною дію головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попилястого Анатолія Богдановича щодо стягнення з рахунку № НОМЕР_1 АТ Ощадбанк 03.04.2025 року суми 1 538,00 грн.;

- зобов`язати повернути на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк суму 1 538,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.06.2021 року постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито ВП №65897951. Відповідно до зазначеної постанови стягненню на користь Херсонської обласної організації Політична Партія "Слуга Народу" підлягали понесені судові витрати в сумі 1 260,00 грн. Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.06.2021 року, визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 152,00 грн. Постановою від 24.06.2021 року про стягнення з боржника виконавчого збору визначено загальну суму виконавчого збору у розмірі: 126,00 грн. Таким чином, сума звернення стягнення склала 1 538,00 грн. Постановою від 24.06.2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Постановою від 11.04.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист №540/2881/20 від 11.11.2020 року було передано у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою від 12.04.2024 року виконавче провадження №65897951 було прийняте до виконання.

24.10.2023 року позивачем через застосунок «Дія» була здійснена оплата в межах вищевказаного виконавчого провадження, що підтверджується квитанцією оплати по ВП №65897951 та інформацією з державного сервісу перевірки квитанцій. Разом з тим, 02.04.2025 року позивач був повідомлений про блокування на рахунку АТ Ощадбанк суми 1538,00 грн., а 03.04.2025 року відбулось списання суми 1 538,00 грн. відповідно до платіжної вимоги з рахунку АТ Ощадбанк. Внаслідок цього позивач у застосунку «Дія» з`ясував, що в підрозділ «Виконавче провадження №65897951» була зазначена інформація що сплата відповідно до квитанції від 24.10.2023 року суми 1538,00 грн. чекає на зарахування, а у переліку «Постанови» 04.04.2025 року з`явилась постанова про зняття арешту з коштів, яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Тобто, за твердженням позивача, сума 1538,00 грн. була повторно стягнута відповідачем в межах виконавчого провадження №65897951.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року по справі №420/10177/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами, з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст.287 КАС України.

11.06.2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі №420/10177/25 на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, в обґрунтування якого було зазначено, що 09.06.2025 року йому відповідачем були повернуті на рахунок № НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк кошти у сумі 1 538,00 грн., як надлишково стягнуті кошти у виконавчому проваджені №65897951 при примусовому виконанні виконавчого листа №540/2881/20, виданого 11.11.2020 року. На підтвердження вищезазначеного до суду було надано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області, АРК та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2025 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних в межах ВП №65897951; скріншот з додатку Ощад24 від 09.06.2025 року про зарахування помилково або надмірно стягнутих коштів в розмірі 1 538,00 грн. та виписку по картковому рахунку від 09.06.2025 року.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 ст. 166 КАС України).

Частиною 2 цієї статті КАСУ визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом (частина 3 ст. 166 КАСУ).

Дослідивши адміністративний позов, подане до суду клопотання позивача та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод.

Відповідно положень частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч.ч. 2 та 3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до положень частини 1 ст. 44 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки. Пунктом 3 частини 3 ст. 44 КАС України визначено право учасника справи подавати до адміністративного суду заяви та клопотання.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 стосовно тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо стягнення з рахунку № НОМЕР_1 АТ Ощадбанк 03.04.2025 року суми 1 538,00 грн., а також просив зобов`язати повернути на його рахунок № НОМЕР_1 в АТ Ощадбанк суму 1 538,00 грн.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідачем було повернуто на рахунок позивача помилково стягнуті 1 538,00 грн. в межах ВП №65897951.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про наявність підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, для закриття провадження у справі №420/10177/25.

Також разом із заявою від 11.06.2025 року про закриття провадження по справі, позивачем було заявлено клопотання про розподіл судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору за подання адміністративного позову до суду.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується платіжною квитанцією №4158-4974-3362-8508 від 03.05.2025 року.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року

№3674-VI (далі - Закон №3674-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки клопотання позивача про закриття провадження по справі ним було подано за наявності підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.238 КАС України, а не у зв`язку з відмовою позивача від позову, судом вбачається можливість повернення позивачу судового збору у розмірі 1 211,20 грн., сплаченого ним за подання адміністративного позову у справі №420/10177/25.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 166, 167, 238, 241, 243, 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/10177/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області, АРК та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49005, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, 21А, ) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у справі №420/10177/24 у розмірі 1 211,20 грн. згідно платіжної квитанції №4158-4974-3362-8508 від 03.05.2025 року.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч. 6, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.