Справа № 160/3736/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2025 року Справа № 160/3736/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3736/25 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
05.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 05.02.2025 року через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач, з урахуванням уточнень від 14.02.2025 року просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), щодо невиплати лейтенанту внутрішньої служби, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшому інспектору штурмового взводу №1 (м. Дніпро) додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період з 25.05.2022 - 27.07.2022 року на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 №136 від року та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 №200 від 27.07.2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), нарахувати та виплатити лейтенанту внутрішньої служби, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшому інспектору штурмового взводу №1 (м.Дніпро) додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за період з 25.05.2022 - 27.07.2022 року на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 №136 від 25.05.2022 року та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 №20о"від 27.07.2022 року;
Ухвалою суду від 07.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 122,123,160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 24.02.2025 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, зокрема:
- докази/накази/розпорядження про здійснення позивачем військової служби у спірний період;
- докази про нарахування та виплату позивачеві усіх виплат грошового забезпечення за спірний період та докази /відомості на підставі яких документів воно було нараховано, та з яких виплат воно складається;
- бойові накази/розпорядження, які виконував позивач у спірний період;
- письмові пояснення з приводу того, чи брав позивач безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у спірний період;
- довідку за визначеною наказом формою в разі безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах у спірний період;
- інформацію, які саме завдання, за якою посадою і де виконував у спірний період позивач, та чим це підтверджується;
- записи в журналах бойових дій (за наявності), тощо;
- відомості щодо виплаченого грошового забезпечення позивачеві за спірний період;
- звернення позивача із рапортами про виплату спірного грошового забезпечення за спірних період;
- листи/відмови/рішення на таке звернення позивача;
- відомості/інформацію щодо підстав відмови позивачеві у виплаті спірного грошового забезпечення;
- всі наявні докази щодо суті спору.
10.03.2025 року відповідачем 1 подано відзив на позов.
12.03.2025 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву.
18.03.2025 року позивачем до суду подано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 20.03.2025 року витребувано у Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- копію матеріалів службових розслідувань відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) - за наявності;
- копію запиту від 26.04.2024 року, який було направлено Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 ,тел. НОМЕР_4 , е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та копію доказів направлення зазначеного запиту;
- пояснення командира воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань я Карачуєва О.О. стосовно фактичного місцеперебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) у період 25.05.2022 - 27.07.2022 року;
- копію витягу з наказу про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) із займаної посади у Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань на період прикомандирування до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 ,тел. НОМЕР_4 , е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- копії всіх направлених запитів стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження АДРЕСА_1 ,тел. НОМЕР_4 , е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та докази їх направлення;
- копію довідки про доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 );
- копію витягів з журналу виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) у період 25.05.2022 - 27.07.2022 року;
- відомості/інформацію/докази про те, чи виконував позивач у спірний період бойові завдання (описати кожне окремо);
- відомості/інформацію про надані йому бойові розпорядження/накази за спірний період (зазначити по кожному окремо);
- докази/інформацію/пояснення виконання безпосередньо позивачем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (надати по кожному окремо);
- інформацію/докази щодо наявності бойового наказу (бойового розпорядження);
- бойові розпорядження здійснені відносно позивача.
Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- копію витягів з журналу виконання службових обов`язків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- відомості/інформацію/докази про те, чи виконував позивач у спірний період бойові завдання (описати кожне окремо);
- відомості/інформацію про надані йому бойові розпорядження/накази за спірний період (зазначити по кожному окремо);
- докази/інформацію/пояснення виконання безпосередньо позивачем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (надати по кожному окремо);
- інформацію/докази щодо наявності бойового наказу (бойового розпорядження);
- бойові розпорядження здійснені відносно позивача;
- всі наявні докази щодо суті спору.
04.04.2025 року Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань долучили додаткові докази по справі.
04.04.2025 року вч подали додаткові письмові пояснення по справі.
10.04.2025 року позивач звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, визначивши у якості третьої особи: Військову частину НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- залучити Військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 , Тел. НОМЕР_4 , E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 у якості Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача;
Ухвалою суду від 15.04.2025 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 10.04.2025 року у справі №160/3736/25 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії. Залучено до участі у справі №160/3736/25 в якості другого відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .
29.04.2025 року Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань подали відзив на уточнений позов.
29.04.2025 року Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань подали пояснення по справі № 160/3736/25.
01.04.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
01.05.2025 року вч подали відзив на позовну заяву.
05.05.2025 року відповідаче 1 подано відзив по справі №160/3736/25.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 13.06.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі, остання посада старшому інспектору штурмового взводу №1 (м. Дніпро) воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.
Зазначає, відповідачем 1 не було виплачено всю суму додаткової виплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за спірний період проходження служби.
Вважає, що відповідач вчиняє дії, які порушують права позивача на отримання належного заробітку.
Просить задовольнити позов.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що на що накази Міжрегіонального управління від № 202/ОС-22 та від 25.05.2022 №117/ОС-22 про встановлення відповідному персоналу Міжрегіонального управління (в тому числі і позивачу) розмірів додаткової винагороди відповідно до норм п.1 Постанови 168 в редакції що діяла до 1 червня 2022 року (відповідно до постанови 754) до цього часу позивачем не оспорені.
Про персонал ДКВС в тексті постанови відсутні відомості.
Вказують про те, що дії Міжрегіонального управління щодо нарахування та виплати Позивачу додаткової винагороди, яка передбачена постановою 168, за фактично відпрацьований ним період згідно з табелем обліку робочого часу, є правомірними.
ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - ДКВС) з 07.05.2008 по 29.02.2016 та з 19.08.2020 по 20.03.2023, на день звільнення мав спеціальне звання, займав посаду у відокремленому структурному підрозділі Міжрегіонального управління - воєнізоване формування «ЦИКЛОН» Південно- Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. Відповідно до норм діючого законодавства не мав статусу ВІСЬКОВОСЛУЖБОВЦЯ під час служби в ДКВС України.
За відомостями, якими володіло керівництво Міжрегіональжго управління, позивач виконував свої посадові обов`язки в період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року (такий період зазначений в уточненому позові) в межах розташування структурних підрозділів Міжрегіонального управління. Це підтверджується табелями обліку робочого часу, оформленими прямим керівником позивача (копії табелів додаються). Відповідно до цих відомостей позивачу нараховувалось грошове забезпечення за фактичний час служби за місце 12 дислокації підрозділу у м. Дніпро, окремими наказами призначалась премія та додаткова винагорода за нормами п.1 Постанови 168.
Вказують, що у квітні 2024 року до керівника кадрової служби Міжрегіонального управління випадково потрапила ксерокопія довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 471/кл, яка містить відомості про персонал Міжрегіонального управління, який начебто з 24.05.2022 по 06.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях.
Для з`ясування всієї інформації за вказаними відомостями, керівництво Міжрегіонального управління 26.04.2024 року направило відповідний запит до військової частини, через сумніви щодо достовірності інформації, що містилися у ксерокопії довідки.
Відповідач вказує, що особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВС) проходять службу відповідно до норм Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про Національну поліцію» в частині порядку і умов проходження служби відповідно до ч.5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
Законних правових підстав для відсутності на службі особового складу в ДКВС, з отриманням щомісячного грошового забезпечення в ДКВС, прийняття ним участі у бойових діях під керівництвом військових командирів у військовій частині, не існує.
В цьому випадку Міжрегіональне управління заявляє про те, що ніколи не направляло персонал Міжрегіонального управління до військових частин для ведення бойових дій та не видавало наказів про направлення ОСОБА_1 із звільненням з посади у відокремленому підрозділі Воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Міжрегіонального управління для призначення на посаду військових підрозділів Міністерства оборони України - до військової частини НОМЕР_1 .
Вказують також, що Міжрегіональне управління відповідно до норм чинного законодавства не приймало рішень про відрядження позивача до військової частини. Обов`язок виплати додаткової винагороди на Міжрегіональне управління не покладався.
Отже, посилається на те, що накази Міжрегіональним управлінням про направлення позивача для прийняття ним участі у заходах, зазначених у Постанові 168, ніколи не видавались.
На підставі викладеного, просить у задоволені позову відмовити.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що військова частина НОМЕР_1 здійснила всі дії в межах чинного законодавства з метою соціального захисту особового складу воєнізованого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в тому числі і ОСОБА_1 .
Військовослужбовці та деякі інші особи можуть отримувати грошове забезпечення у військовій частині виключно у разі призначення наказом уповноваженого органу військового управління на посаду відповідно до штату військової частини, зарахування до списків особового складу військової частини та наявного грошового атестату.
Однак, позивач до списків та штату військової частини НОМЕР_1 не зараховувався.
Відповідно до бойового розпорядження командувача оперативного угруповання військ ІНФОРМАЦІЯ_4 (витяг з нього додається) №313/ОУВ/1809/т від 24.05.2022 року командиру військової частини НОМЕР_1 визначено завдання 24.05.2022 прийняти в оперативне підпорядкування воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання завдань в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 об (окремої бригади), НОМЕР_6 об ТрО (територіальної оборони).
Згідно долученого до позову витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 нижчепойменований особовий склад, в тому числі ОСОБА_1 , лейтенанта внутрішньої служби воєнізованого формування ЦИКЛОН Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено як такого, шо прибув та з 24 травня 2022 року веде бойові дії на території України.
За результатами виконання бойового розпорядження командиром військової частини НОМЕР_1 подано підсумкове бойове донесення о 22:00 24.05.2022 року, яким зазначено, що відповідно до бойового розпорядження ОУВ ІНФОРМАЦІЯ_4 №313/ОУВ/1809т від 24.05.2022 прийнято в оперативне підпорядкування воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання завдань в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 об ТРО (окремого батальйону територіальної оборони) НОМЕР_6 обр (окремої бригади територіальної оборони). Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 допущено до виконання завдань оборони в своїй смузі відповідальності та в підпорядкуванні НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони.
Всі завдання на глибині батальйонного району оборони воєнізованому формуванню ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і позивачу, визначало командування НОМЕР_5 окремого батальйону НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони.
Вказують, що по завершенню виконання завдань щодо оборони на батальйонному рівні наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в тому числі лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , виключено зі складу сил оборони та припинили бойові дії на території України в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 з 06 липня 2022 року.
У зв`язку з несенням позивачем служби в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 11.03.2025р. №1317 про те, що лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в період з 24.05.2022 по 06.07.2022.
Таким чином, наказами командира (по стройовій частині) підтверджується факт прибуття особового складу воєнізованого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і позивача в цій справі, у тимчасове відрядження (прикомандирування) до військової частини НОМЕР_1 для ведення бойових дій.
Вказують, що до військової частини НОМЕР_1 позивач та все воєнізоване формування Циклон прибули виключно в оперативне підпорядкування за своєю власною штатною структурою, на посади в штат до військової частини НОМЕР_1 не призначалися, до списків особового складу частини не зараховувалися, на грошовому забезпеченні не перебували.
Виплата позивачу грошового забезпечення (заробітної плати), в тому числі і спірної додаткової винагороди, здійснювалось виключно за місцем штатної служби (місцем перебування на фінансовому та інших видах забезпечення) Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.
До справи долучено довідку вч НОМЕР_1 від 11.03.2025р. №1317 згідно якої лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 , який проходив службу у Південно Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в період з 24.05.2022 по 06.07.2022.
А отже, вказують, що згідно долучених документів та виконуваних ним завдань наявні підстави для нарахування та виплати спірної додаткової винагороди.
Довідку №1317 військовою частиною видано відповідно до вимог пункту 4 Окремого доручення №912/з/29 від 23.06.2023 року та згідно додатків №1 та №2.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 07.05.2008 по 29.02.2016 та з 19.08.2020 по 20.03.2023, що знаходиться на території Дніпропетровської області.
Отже, лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 , старший інструктор групи бойової та спеціальної підготовки АДРЕСА_4 ) перебував на службі у воєнізованому формуванні «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.
Позивач до 16.03.2023 року виконував службові обов`язки на посаді старшого інструктора групи бойової та спеціальної підготовки АДРЕСА_4 ) воєнізованого формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та був звільнений відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» зі служби в Державній Кримінально виконавчій службі України за власним бажанням, відповідно до наказу №70/ОС-23 від 16.03.2023 року.
При звільненні зі служби Позивач мав спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби, займав посаду старшого інспектора групи бойової та спеціальної підготовки АДРЕСА_4 ) воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції
Відповідно до бойового розпорядження командувача оперативного угруповання військ ІНФОРМАЦІЯ_4 (витяг з нього додається) №313/ОУВ/1809/т від 24.05.2022 року командиру військової частини НОМЕР_1 визначено завдання 24.05.2022 прийняти в оперативне підпорядкування воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання завдань в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 об (окремої бригади), НОМЕР_6 об ТрО (територіальної оборони).
Згідно долученого до позову витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 нижчепойменований особовий склад, в тому числі ОСОБА_1 , лейтенанта внутрішньої служби воєнізованого формування ЦИКЛОН Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції встановлено як такого, шо прибув та з 24 травня 2022 року веде бойові дії на території України.
За результатами виконання бойового розпорядження командиром військової частини НОМЕР_1 подано підсумкове бойове донесення о 22:00 24.05.2022 року, яким зазначено, що відповідно до бойового розпорядження ОУВ ІНФОРМАЦІЯ_4 №313/ОУВ/1809т від 24.05.2022 прийнято в оперативне підпорядкування воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання завдань в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 об ТРО (окремого батальйону територіальної оборони) НОМЕР_6 обр (окремої бригади територіальної оборони). Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 допущено до виконання завдань оборони в своїй смузі відповідальності та в підпорядкуванні НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони.
Всі завдання на глибині батальйонного району оборони воєнізованому формуванню ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і позивачу, визначало командування НОМЕР_5 окремого батальйону НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони.
По завершенню виконання завдань щодо оборони на батальйонному рівні наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2022 №200 воєнізоване формування ІНФОРМАЦІЯ_2 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в тому числі лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , виключено зі складу сил оборони та припинили бойові дії на території України в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 з 06 липня 2022 року.
У зв`язку з несенням позивачем служби в батальйонному районі оборони НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 11.03.2025р. №1317 про те, що лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в період з 24.05.2022 по 06.07.2022.
Таким чином, наказами командира (по стройовій частині) підтверджується факт прибуття особового складу воєнізованого формування ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі і позивача в цій справі, у тимчасове відрядження (прикомандирування) до військової частини НОМЕР_1 для ведення бойових дій.
Військової частини НОМЕР_1 позивач та все воєнізоване формування Циклон прибули виключно в оперативне підпорядкування за своєю власною штатною структурою, на посади в штат до військової частини НОМЕР_1 не призначалися, до списків особового складу частини не зараховувалися, на грошовому забезпеченні не перебували.
Виплата позивачу грошового забезпечення (заробітної плати), в тому числі і спірної додаткової винагороди, здійснювалось виключно за місцем штатної служби (місцем перебування на фінансовому та інших видах забезпечення) Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.
Згідно довідки, здійсненої вч НОМЕР_1 від 11.03.2025р. №1317 встановлено про те, що лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 , який проходив службу у Південно Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в період з 24.05.2022 по 06.07.2022 р.р.
Встановлено, що довідку №1317 військовою частиною НОМЕР_1 видано відповідно до вимог пункту 4 Окремого доручення №912/з/29 від 23.06.2023 року та згідно додатків №1 та №2.
Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 перебуваючи, на службі у воєнізованому формуванні «ЦИКЛОН» Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в період з 25.05.2022 06.07.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та був прикомандирований для ведення бойових дій до Військової частини НОМЕР_1 .
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку 12.09.2024 року було подано рапорт до начальника управління Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань з метою отримання додаткової грошової винагороди за період з 11.03.2022 24.05.2022 року в розмірі 30 000 гривень щомісячно.
Враховуючи наведене, позивач вважає протиправними дії відповідача 1 щодо відмови у прийняті рішення про виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 за період з 11.03.2022 24.05.2022 року в розмірі 30 000 гривень щомісячно .
Окрім цього позивач посилається на неналежне нарахування додаткової грошової винагороди за період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року у розмірі 100 000 гривень.
Отже, не погоджуючись із розміром виплаченої додаткової винагороди та з вимогами стягнути останню, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон №2713-IV)
Особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом (частина четверта статті 21 Закону №2713-IV).
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону №2713-IV, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Згідно ч. 5 ст. 23 Закону №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (набрала чинності 01.03.2018) (далі Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Пунктами 2 і 3 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерством юстиції України 28.03.2018 наказом № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі Порядок №925/5).
Пункт 3 Порядку №925/5 передбачає, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з пунктом 5 Постанови №168 остання набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами , а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.
При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Надалі постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, якими в абзаці першому пункту 1 слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка замінено словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Крім того, зазначеною Постановою №754 від 01.07.2022 внесені зміни щодо порядку виплати додаткової винагороди, а саме: після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
Як видно з матеріалів справи, лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 (далі Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший інструктор групи бойової та спеціальної підготовки №1 (м. Дніпро) перебував на службі у воєнізованому формуванні «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.
Позивач до 16.03.2023 року виконував службові обов`язки на посаді старшого інструктора групи бойової та спеціальної підготовки №1 (м. Дніпро) воєнізованого формування «ЦИКЛОН» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та був звільнений відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» зі служби в Державній Кримінально виконавчій службі України за власним бажанням, відповідно до наказу №70/ОС-23 від 16.03.2023 року.
Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р (в редакції від 11.03.2022) визначено перелік адміністративно- територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, куди була включена Дніпропетровська область.
Отже, слід погодитись із висновками позивача, що позивач набув право на отримання додаткової щомісячної винагороди, встановленої Постановою №168, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці (Дніпропетровська), на території якої надавалася допомога в рамках Програми єПідтримка, а тому останній мав право на отримання додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168, у спірний період.
Так, щодо внесених постановою Кабінетом Міністрів України №754 від 01.07.2022 року змін до Постанови №168 (які відповідно до пункту 2 застосовуються з 01.06.2022 року), та постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, якими визначено виплату додаткової винагороди пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, слід зазначити про таке.
Згідно з пунктом 2 Постанови № 793 вказана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Отже, відповідно до абзацу 1 пункту 1 Постанови № 168 (у редакції станом на 19.07.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Таким чином, Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, зокрема, військовослужбовцям ЗСУ.
Щодо зазначення в вищезазначеній Постанові про те, що вона набирає чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022 року, слід зазначити про таке.
На переконання суду, указане суперечить принципу дії норм права в часі, який знаходить висвітлення в Конституції України, а саме у частині 1 статті 58, та за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).
У Рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп і від 05.04.2001 №3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Водночас Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки з конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09.02.1999 № 1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001).
Крім того, у Рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2017 № 2-р/2017).
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005).
Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.
Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не буде порушувати принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи вказана позиція щодо дії нормативно-правових актів в часі відображена у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22 (провадження № Пз/990/4/22).
Виходячи з характеру спірних правовідносин та враховуючи наведене, слід дійти висновку про неможливість надання Постанові № 168 зворотної дії в часі, тобто застосування з дня набрання чинності Постановою № 168, а тому такий підзаконний нормативно-правовий акт врегульовував відповідні правовідносини з моменту його чинності.
Крім того, Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 (провадження № Пз/990/4/22) дійшов висновку, що зміст внесених Постановою № 793 змін до Постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Таким чином, з огляду на відсутність доказів невідпрацювання позивачем норми робочого нормативу за період з 11.03.2022 по 24.05.2022 року позивач у вказаний період мав право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн.
В свою чергу, доказів не відпрацювання саме норми робочого часу за спірний період відповідачем надано не було.
Відтак, з огляду на вказані обставини справи, позивач мав право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. за період з 11.03.2022 року по 24.05.2022 року пропорційно в розрахунку на місяць.
Щодо вимоги про нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 100 000 грн. у період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року.
Слід вказати, що військова частина НОМЕР_1 долучила до матеріалів справи довідку від 11.03.2025р. №1317 про те, що лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 , який проходив службу у Південно Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) в період з 24.05.2022 по 06.07.2022.
А отже, згідно долучених документів та виконуваних ним завдань наявні підстави для нарахування та виплати спірної додаткової винагороди.
Виконання завдань оборони на рівні батальйонного району повністю підпадає під вимоги пункту 1 Окремого доручення №912/з/29 від 23.06.2023 року.
Довідку №1317 військовою частиною було видано відповідно до вимог пункту 4 Окремого доручення №912/з/29 від 23.06.2023 року та згідно додатків №1 та №2.
Отже, військовою частиною підтверджено у вказаній довідці що позивач у періоди 25.05.2022 року по 06.07.2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях та заходах у складі військової частини, з покликанням на відповідні підтверджуючі документи, що свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022 р. документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Таким чином, слід дійти до висновку, що оскільки безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії є встановленою та підтвердженою довідкою Військової частини, тоді як відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди, встановленої п.1 Постанови №168, тому має місце протиправна бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не нарахування та не виплати такої винагороди у вказаний період.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, слід дійти до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача в частині,
Визнання протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно за період з 11.03.2022 року по 24.05.2022 року та за період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року пропорційно в розрахунку на місяць та із розрахунку до 100 000.00 грн. на місяць за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії пропорційно часу участі у таких діях.
Зобов`язання Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно за період з 11.03.2022 року по 24.05.2022 року (з урахуванням раніше виплачених сум) та за період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року пропорційно в розрахунку на місяць (з урахуванням раніше виплачених сум) та із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць за періоди безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії пропорційно часу участі у таких діях.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
астиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Встановлено, що 03 вересня 2024 року Між Позивачем та Адвокатським бюро Станіслава Казанцева Джастіс було укладено договір про надання правової допомоги №1271 (далі Договір).
Зазначеним Договором (п. 1.1, 3.1.) та специфікацією № 2 від 28.01.2025 року до нього визначено вартість послуг за надання правової допомоги у сумі 20 000,00 грн. (двадцяти тисяч гривень 00 коп.), які сплачуються Клієнтом у визначений порядок і строки.
Вартість послуг була визначена Позивачем та АБ СК «Джастіс» за наступним розрахунком: № Найменування робіт, послуг Години Ціна за одну роботи Од. годину роботи Сума 1. Первинна консультація з клієнтом та вивчення наданих ним документів 2 послуга 2000,00 4000,00 1. Складання позовної заяви 3 послуга 2000,00 6 000,00 2. Підготовка додатків до позовної заяви 1 послуга 2 000,00 2 000,00 3. Підготовка та подання рапорту, заяви та адвокатського запиту 4 послуга 2 000,00 8 000,00 Разом: 20 000,00 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №640/2076/19 зазначено, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 і постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20.
Суд звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку.
Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно за період з 11.03.2022 року по 24.05.2022 року та за період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року пропорційно в розрахунку на місяць та із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії пропорційно часу участі у таких діях.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно за період з 11.03.2022 року по 24.05.2022 року (з урахуванням раніше виплачених сум) та за період з 25.05.2022 року по 06.07.2022 року пропорційно в розрахунку на місяць (з урахуванням раніше виплачених сум) та із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць за періоди безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії пропорційно часу участі у таких діях.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат, в частині судового збору, не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.06.2025 року.

Суддя В.В. Ільков