Справа № 215/7131/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 215/7131/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради та ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року (суддя С.В. Ніколайчук) у справі № 215/7131/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про встановлення наявності компетенції та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, у якому просила встановлення компетенції при отриманні заяви від 09.05.24 р. вх.971 створювати штучні перешкоди для надання направлення ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру соціальних служб під час війни та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю і зобов`язати надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та необґрунтованістю відмови відповідача надати сину позивачки направлення на перепідготовку до організацій, які здійснюють навчання для надання соціальної послуги з догляду на професійній основі під час війни згідно правової позиції Постанови Кабінету Міністрів України від 06.10.21 р №1040, 07.05.22р №591, оскільки позивачка потребує постійного догляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг ради стосовно не надання направлення ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру соціальних служб під час війни та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю і зобов`язати надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі;

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг ради надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що особа яка бажає надавати соціальні послуги з

догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі повинна особисто звернутися до управління із заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, надавши копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.

Суд вказав, що з 1 грудня 2021 року набрав чинності Закон України №1871-IX, який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

У разі необхідності підтвердження відомостей про зареєстроване місце проживання органи державної влади, органи місцевого самоврядування з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи зобов`язані здійснювати перевірку таких відомостей, що внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Управління має можливість отримувати інформацію щодо місця реєстрації безпосередньо з інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Кривого Рогу».

Суд встановив, що відповідач, приймаючі спірне рішення від 22.05.2024 за вих. № 15/23.1-14/94 за результатами розгляду заяви від 09.05.2024 діяв без урахування вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не відмовив видати ОСОБА_2 направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі для подальшого залучення до надання послуг з догляду.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії стосовно не надання направлення ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру соціальних служб під час війни та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю і зобов`язати надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі.

Також, суд врахував, що позивачка не є суб`єктом владних повноважень, а отже не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Відтак, суд зробив висновок, що звертаючись до суду з позовом про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у відповідача позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що матеріалами справи не підтверджено повноваження ОСОБА_2 , як законного представника позивачки. Зазначає, що особа, яка бажає надавати соціальні послуги повинна особисто звернутися до управління із заявою, надавши копії документів, зокрема такі, що підтверджують реєстрацію місця проживання. При перевірці відомостей реєстру територіальної громади було встановлено, що ОСОБА_2 знятий з місця проживання по АДРЕСА_1 у 2013 році, а за адресою АДРЕСА_2 не зареєстрований. Відтак, відсутність документа про реєстрацію місця проживання унеможливлює видати направлення на проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка також подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що звертаючись до суду з позовом про встановлення компетенції (повноважень) у відповідача, позивачкою обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 09.05.2024 ОСОБА_2 надав до приймальні відповідача заяву позивачки про потребу в наданні соціальних послуг, яка була зареєстрована за вх. № 971, додатком була надана заява ОСОБА_2 про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі від 09.05.2024 та заява позивачки про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі від 09.05.2024, копія заяви позивачки про потребу в наданні соціальних послуг від 09.05.2024.

Заява позивачки від 09.05.2024 за вх. № 971 була розглянута управлінням відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Після розгляду заяви позивача про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі від 09.05.2024 за вх. № 29, управлінням було прийнято рішення від 10.05.2024 за № 32 про залишення заяви про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі без руху.

Письмове повідомлення від 14.05.2024 за вих. № 15/23.1-22/1324 про залишення заяви про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі від 09.05.2024 за вх. № 29 без руху, направлено позивачу рекомендованим листом на поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Після розгляду заяви ОСОБА_2 про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі від 09.05.2024 за вх. № 30, управлінням було прийнято рішення від 10.05.2024 за № 15/23.1-22/1305 про відмову по цій заяві.

Письмове повідомлення від 10.05.2024 за вих. № 15/23.1-22/1306 про відмову по заяві ОСОБА_2 про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі від 09.05.2024 за вх. № 30 направлено ОСОБА_2 рекомендованим листом на поштову адресу зазначену у заяві: АДРЕСА_2 .

Вважаючи дії відповідача та рішення протиправними, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою КМУ від 01.06.2020 № 430 «Про затвердження Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності» затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду окремим категоріям громадян відповідно до Закону України «Про соціальні послуги» без здійснення підприємницької діяльності.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

організації, які здійснюють навчання фізичних осіб, - республіканський Автономної Республіки Крим, обласні, Київський та Севастопольський міські центри соціальних служб; громадські об`єднання, міжнародні неурядові організації, благодійні, релігійні організації, установи та організації, що мають досвід роботи з відповідними вразливими групами населення;

навчання фізичних осіб основ догляду - процес формування у фізичних осіб знань, умінь і навичок догляду за окремими категоріями громадян.

Навчання фізичних осіб основ догляду здійснюється відповідними організаціями за типовою програмою для подальшого надання соціальних послуг з догляду вдома особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, які є: громадянами похилого віку; особами з інвалідністю; невиліковно хворими, а також хворими, що потребують тривалого лікування, дітьми з інвалідністю; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.

Типова програма навчання фізичних осіб основ догляду затверджується Мінсоцполітики і передбачає теоретичну, практичну підготовку та складення іспиту.

Організації, які планують здійснювати навчання фізичних осіб, звертаються до управління з питань соціального захисту населення із заявою в довільній формі про можливість здійснення навчання. Управління ведуть облік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб.

Фізичні особи звертаються за місцем проживання/перебування до управління з заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (далі - перелік). Разом із заявою фізична особа, яка планує надавати послуги з догляду, повинна подати копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.

Управління приймає документи та надає фізичній особі перелік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб. Фізичні особи вибирають організацію з наданого переліку та отримують направлення на навчання.

Фізичні особи, які мають документ про медичну освіту, вважаються такими, що пройшли навчання і можуть надавати соціальні послуги з догляду. Такі особи додатково подають копію документа про медичну освіту.

Надавати послуги з догляду без проходження навчання, але склавши в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, іспит з основ догляду, може: непрацююча фізична особа, яка протягом не менше ніж три місяці до дня звернення із заявою постійно надавала соціальні послуги і якій призначалася щомісячна компенсація.

Після проходження навчання та/або складення іспиту в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, фізичні особи отримують довідку.

Після отримання довідки про проходження навчання/перенавчання фізичні особи протягом п`яти робочих днів надсилають копію такої довідки до управління для включення такої особи до переліку.

Управління веде облік фізичних осіб, які надають послуги з догляду та мають довідку про проходження навчання та/або складення іспиту, для подальшого залучення їх до надання послуг з догляду.

Враховуючи вищезазначене, особа, яка бажає надавати соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі повинна особисто звернутися до управління із заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, надавши копії документу, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків та документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання.

Колегія суддів зазначає, що з 1 грудня 2021 року набрав чинності Закон України №1871-IX від 05.11.2021 «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Відповідно до розділу VI зазначеного Закону для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до: паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта для виїзду за кордон; витягу з реєстру територіальної громади.

У разі необхідності підтвердження відомостей про зареєстроване місце проживання органи державної влади, органи місцевого самоврядування з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи зобов`язані здійснювати перевірку таких відомостей, що внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Як вбачається зі змісту матеріалів справи, відповідачем при перевірці відомостей реєстру територіальної громади було встановлено, що ОСОБА_2 знятий з місця проживання по АДРЕСА_1 у 2013 році, а за адресою АДРЕСА_2 не зареєстрований.

Згідно із статтею 3 Закону №1871 реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону №1871 громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

До суду не надано доказів надання відповідачу документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , що, в свою чергу, унеможливлює видачу ОСОБА_2 направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі для подальшого залучення до надання послуг з догляду.

Відтак, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг ради стосовно не надання направлення ОСОБА_2 до Дніпропетровського обласного центру соціальних служб під час війни та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю і зобов`язати надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі, а також зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг ради надати номер форми і саму форму для медичного закладу, щоб надати висновок на догляд на професійній основі.

Крім того, згідно ч.3 ст.9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року у справі №820/3713/17 звернула увагу, що компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Відтак, встановивши, що позивачка у даних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення наявності компетенції між позивачкою та відповідачем. Натомість, зворотні доводи апеляційної скарги позивачки є безпідставними.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 215/7131/24, в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нову постанову, в цій частині заявлених вимог, про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 215/7131/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 18.06.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров