Справа № 380/6373/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 рокусправа № 380/6373/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про визнання протиправними дій та скасування постанови, стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) (далі відповідач-1), Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича (місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Ст. Бандери, 6, РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі відповідач-2, приватний виконавець Маковецький З.В.) в якому просить:

- визнати протиправним дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу серії № ЛВ00710767 від 12.12.2024 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича;

- визнати протиправним дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича щодо прийняття до виконання Постанови серії № ЛВ00710767 від 21.11.2024;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 77547585 від 18.03.2025 та всі інші постанови у виконавчому провадженні № 77547585 як похідні;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича 1151,00 грн. незаконно стягнутих коштів;

- заборонити Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради в подальшому, до внесення змін у КУпАП та Закон України «Про виконавче провадження», якщо такі будуть внесені, пред`являти постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на виконання до приватних виконавців.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 19.03.2025 в додаток ДІЯ позивачці надійшло повідомлення про відкриття приватним виконавцем Маковецьким З.В. виконавчого провадження ВП№77547585 від 18.03.2025 про стягнення з неї на користь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради адміністративного штрафу у розмірі 680,00 грн. Згідно з статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Проте, відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Таким чином позивачка вважає, що прямою нормою закону передбачено можливість виконання постанови про накладення штрафу виключно органами державної виконавчої служби. Відповідно до п.9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Позивачка 21.03.2025 звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області з вимогою скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №77547585 від 18.03.2025 та винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Проте дана вимога залишилась без реагування. Ба більше, з рахунку позивачки протиправно списані кошти виконавчого провадження у сумі 1151,00 грн та 21.03.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивачка наголошує, що приватний виконавець у разі надходження до нього виконавчого документа який не підлягає виконанню приватним виконавцем повинен винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. З цих підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 07.04.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 05.05.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича подати до початку судового засідання належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №77547585..

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради 12.05.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві вказує, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП як власника транспортного засобу Volkswagen Touareg з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який 08.10.2024 о 10:58 год зафіксовано в момент вчинення правопорушення за адресою: м. Львів, вул. Коновальця Є. біля будинку №10 при здійсненні зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Частина 2 статті 300-1 КУпАП передбачає, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню. Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Зазначає, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Законом не передбачено обов`язкове направлення до примусового виконання постанови до державних виконавців. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Приватний виконавець Маковецький З.В. станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивачка та її представник 28.05.2025 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання. Подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідачі участі повноважних представників в судовому засіданні 28.05.2025 не забезпечили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами п.10 ч.1 ст.4 та ч.9 ст.205 КАС України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ00710767 від 21.11.2024, яка складена інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділку інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гревою П.Г., визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, які перераховуються до бюджету за визначеними реквізитами.

В постанові вказано, що відповідно до статті 291 КУпАП постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу, а саме: 01 лютого 2025 року. Строк пред`явлення постанови до примусового виконання: 02 травня 2025 року. Згідно з ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника органами примусового виконання рішень стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у цій постанові про накладення адміністративного стягнення, а саме 680 грн.

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради звернувся до Приватного виконавця Маковецького З.В. з заявою від 12.03.2025 про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ00710767 від 21.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн

Приватним виконавцем Маковецьким З.В. 18.03.2025 відкрито виконавче провадження №77547585 з примусового виконання постанови серії ЛВ00710767 від 21.12.2024 про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 680,00 грн.

Також відповідачем-2 винесено постанови від 18.03.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.

В подальшому приватним виконавцем Маковецьким З.В. 21.03.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №77547585 у зв`язку із сплатою суми штрафу, виконавчого збору та винагороди приватного виконавця.

Вважаючи протиправними дії приватного виконавця Маковецького З.В. по відкриттю виконавчого провадження та дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, які полягають у безпідставному зверненні до приватного виконавця з заявою про виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.

Зазначені обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) та КУпАП, оскільки у даній справі оскаржується постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною другою статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) визначений у статті 300-1 КУпАП.

Згідно з частиною другою цієї статті у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Таким чином, з аналізу наведених положень слідує висновок, що протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ00710767 від 21.11.2024, позивачка мала сплатити штраф у розмірі 340 грн за скоєне правопорушення (частина перша статті 122 КУпАП). У зв`язку із тим, що штраф не був сплачений у встановлений строк, вищевказана постанова надіслана для примусового виконання відповідачеві-2.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 цього ж Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ).

Вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ наведені в статті 4 Закону №1404-VІІІ. Так, у виконавчому документі зазначаються, серед іншого:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти (абзац дев`ятий частини першої статті 4 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 4 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, передбачено, що діяльність приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 27 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону №1404-VIII приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України), органи військового управління;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;

12) рішень, за якими боржником є уповноважений суб`єкт управління або господарське товариство в оборонно-промисловому комплексі, визначені частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», та рішень, які передбачають вчинення дій щодо їх майна.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що приватний виконавець здійснює примусове виконання усіх виконавчих документів, передбачених статтею 3 Закону №1404-VIII, окрім перелічених у частині 2 статті 5 цього закону. Вказаною нормою Закону №1404-VIII не передбачено заборони приватному виконавцю приймати до виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення, які прийняті уповноваженими особами органу місцевого самоврядування. Такі обмеження встановлені лише щодо рішень, стягувачами за якими є держава, державні органи чи органи військового управління. Тому не заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що постанови про накладення штрафу виконуються виключно органами державної виконавчої служби. При цьому суд враховує, що вказані норми Закону №1404-VIII є спеціальними по відношенню до загальної норми статті 308 КУпАП, якою визначено загальні підстави примусового виконання рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до норм статті 24 Закону №1404-VІІІ:

- виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (частина перша);

- приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина друга);

- виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (частина четверта);

- у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби (частина п`ята).

Згідно з частинами першою та другою статті 25 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно з частиною шостою статті 25 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Стаття 28 Закону №1404-VІІІ визначає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так позивачка в позовній заяві підтверджує те, що 19.03.2025 їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження ВП №77547585 від 18.03.2025 про стягнення на користь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради адміністративного штрафу у розмірі 680,00 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до наведених вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання виконавчих документів, зокрема постанови посадових осіб, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З обставин цієї справи видно, що позивачка не повідомляла Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про сплату нею штрафу, в зв`язку з чим останній подав заяву про примусове виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення з позивачки штрафу у сумі 680,00 грн., тобто у подвійному розмірі, визначеного в постанові. І саме на підставі цієї заяви приватний виконавець Маковецький З.В. відкрив виконавче провадження ВП № 77547585.

На переконання суду здійснення відповідачем-2 дій щодо виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення у подвійному розмірі штрафу, визначеного у такій постанові, цілком відповідають наведеним вимогам ст. 308 КУпАП, п. 6 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини та встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що доводи позивачки щодо протиправності дій приватного виконавця Маковецького З.В. по відкриттю виконавчого провадження та дій Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, які полягають у безпідставному зверненні до приватного виконавця Маковецького З.В. для виконання постанови №ЛВ007110767 є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням законодавства України та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про визнання протиправними дій та скасування постанови, стягнення коштів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан