Справа № 500/1294/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1294/25

18 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського коружнго адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не розгляді по суті звернення позивача про внесення даних щодо бронювання на період мобілізації та на воєнний час до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, для взяття позивача на спеціальний військовий облік;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути запит від 30.12.2024 про внесення інформації щодо бронювання на період мобілізації та на воєнний час позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, для взяття позивача на спеціальний військовий облік, та прийняти відповідне рішення по суті звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та на даний час працевлаштований у ТОВ "Ежіс Україна" на посаді "Перекладач". Відповідно до наказу Міністерства економіки України №26521 від 25.11.2024 про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ "Ежіс Україна" позивачу було надано бронювання до 29.01.2025.

ТОВ "Ежіс Україна" звернулося до відповідача із листом № 524-27/11 від 27.11.2024, для оформлення стосовно позивача бронювання на період мобілізації та на воєнний час, однак жодної відповіді на дане звернення відповідач не надав.

19 грудня 2024 року ТОВ "Ежіс Україна" повторно звернулося до відповідача із листом № 566-16/25, із яким повторно було додано пакет документів, необхідних для оформлення бронювання позивача.

Згодом, для перевірки своїх військово-облікових даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач завантажив додаток Резерв+, звідки дізнався, що у Реєстрі відсутні будь-які відомості про бронювання та перебування його на спеціальному військовому обліку. Систематичне оновлення додатку не дало результату, з моменту звернення роботодавця до 20.02.2024 дані про бронювання не з`явилися.

Позивач звернувся до адвоката для отримання правничої (правової) допомоги та врегулювання ситуації.

З метою актуалізації військово-облікових даних позивача, представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом №б/н від 30.12.2024, у якому просив повідомити про стан розгляду повідомлення ТОВ "Ежіс Україна" від 19.12.2024, щодо бронювання позивача та взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

У відповідь на адвокатський запит відповідач надіслав лист №1/107 від 08.01.2025, у якому повідомив, що позивач 14.10.2024 не з`явився за повісткою №288534, а тому йому необхідно особисто прибути до відповідача для складання адміністративного протоколу за ч. 3 ст. 210 КУпАП та подальшого вирішення питання про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Проте позивач вказує, що відповідь відповідача надана листом від 08.01.2025 абсолютно не відповідає суті звернення позивача, яка зазначена у прохальній частині адвокатського запиту від 30.12.2025. Зазначає, що відповідач вимагає особистого прибуття позивача для "вирішення питання про відстрочку", хоча ні Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560), ні Порядок бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76) такої вимоги не містять.

Ухвалою судді від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Також даною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву.

Про у вказаний строк ні відзиву ні будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 27 листопада 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ежіс Україна", в якому ОСОБА_1 працює на посаді "Перекладач", на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (Гусятин) було направлено лист-повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

Не отримавши відповіді, директор ТОВ "Ежіс Україна" 19.12.2024 повторно звернувся із аналогічним повідомленням-вимогою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Гусятин), надіславши його на юридичну адресу ТЦК та СП.

23 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Сагайдаком Володимиром Васильовичем, укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №б/н.

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом №б/н від 30.12.2024, у якому просив повідомити про стан розгляду повідомлення направленого ТОВ "Ежіс Україна" 19.12.2024 про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

У відповідь на запит, відповідач листом від 08.01.2024 №1/107, повідомив представника позивача, що відповідно до п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560, була надіслана повістка № 288534 (засобами поштового зв`язку) про виклик гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 14.10.2024 року, проте гр. ОСОБА_1 не прибув у вказані терміни та не повідомив про поважні причини не прибуття, чим порушив ч.3 ст.210 КУпАП.

Тому, враховуючи вищенаведене, гр. ОСОБА_1 потрібно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для складання адміністративного протоколу та подальшого вирішення питання про відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі - Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому, Указами Президента України продовжено строк проведення загальної мобілізації.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ч. 2 ст. 2 цього ж Закону визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

При цьому одним із принципів здійснення мобілізаційної підготовки та мобілізації є додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян, а зміст мобілізаційної підготовки становить в тому числі бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час (ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закон №3543-XII).

Підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації установлені статтею 23 Закону № 3543-XII.

Зокрема, в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу час мобілізації військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Метою бронювання військовозобов`язаних, згідно із ст. 24 Закону № 3543-XII, є забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Закону № 3543-XII бронюванню підлягають, зокрема, військовозобов`язані, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання (ч. 2 ст. 25 Закону №3543-XII).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 "Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" затверджено Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану (далі - Порядок № 76, редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 цього Порядку ним визначено механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу:

в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна, відповідно до укладених міжнародних договорів України;

в операторах протимінної діяльності, які проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі - оператори протимінної діяльності).

Пунктом 2 Порядку № 76 передбачено, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 "Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану" (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).

Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати:

строку проведення мобілізації, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі;

строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку;

12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;

строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.

Згідно п.3 Порядку № 76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

Відповідно до п.9 Порядку № 76 підприємства, установи та організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, банки та інші установи, державне регулювання діяльності яких здійснюється Національним банком, подають список центральному органу виконавчої влади або Національному банку, або відповідній обласній, Київській та Севастопольській міській держадміністрації (військовій адміністрації у разі її утворення), який прийняв рішення про визначення таких підприємств, установ та організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Відповідно до п.10 та п.11 Порядку №76 з метою погодження списки, подані в паперовій та/або в електронній формі, крім поданих засобами Порталу Дія відповідно до пунктів 4-9 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) у строк не більш як 10 робочих днів з дня їх отримання.

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.

За результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

У відповідності до абз.7 п.12 Порядку 76 територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як слідує із матеріалів справи, відповідно на наказу Міністерства економіки України від 25.11.2024 №26521 за ТОВ "Ежіз Україна" на період мобілізації та на воєнний стан заброньовано військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному товаристві, за списком, погодженим Міністерством оборони України (реєстраційний номер 220/13835/б від 16.09.2024).

Заброньованим, в тому числі і ОСОБА_1 , який працює в ТОВ "Ежіз Україна" на посаді "Перекладач" надано згідно з пунктом першим цього наказу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 29.01.2025.

Як зазначалося вище, 27 листопада 2024 року та повторно 19 грудня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ежіс Україна", на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (Гусятин) було направлено лист-повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

У зв`язку із відсутністю будь-яких даних щодо бронювання чи перебування на спеціальному військовому обліку ОСОБА_1 , представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом №б/н від 30.12.2024, у якому просив повідомити про стан розгляду повідомлення направленого ТОВ "Ежіс Україна" 19.12.2024 про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

У відповідь на запит, відповідач листом від 08.01.2024 №1/107, повідомив представника позивача, що відповідно до п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560, була надіслана повістка № 288534 (засобами поштового зв`язку) про виклик гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 14.10.2024 року, проте гр. ОСОБА_1 не прибув, у вказані терміни та не повідомив про поважні причини не прибуття, чим порушив ч.3 ст.210 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що оскільки саме на роботодавця покладено обов`язок оформлення бронювання працівників шляхом подання відповідних документів та жодних додаткових дій від самих працівників не вимагається, необхідно лише відповідати певним критеріям щодо займаної посади, ТОВ "Ежіс Україна" здійснило усі необхідні дії для бронювання позивача, а саме звернулося до ІНФОРМАЦІЯ_1 із повідомленням про його бронювання.

Зазначає, що позивач звернувся із письмовим запитом, у якому просив повідомити про стан розгляду повідомлення про бронювання від 19.12.2024, проте відповідач його запит по суті не розглянув, висунув вимогу щодо особистого прибуття для вирішення питання надання відстрочки, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

Тому, на переконання позивача, ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача розглянути запит про внесення актуальних відомостей щодо бронювання позивача на період мобілізації та на воєнний час до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, для взяття позивача на спеціальний військовий облік, та прийняти відповідне рішення по суті звернення.

Поряд із цим, суд зауважує, що листи-повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (Гусятин) було направлено ТОВ "Ежіс Україна".

І саме у разі незгоди щодо їх неналежного розгляду відповідачем, саме ТОВ "Ежіс Україна" наділене правом на відповідне оскарження в судовому порядку, як роботодавець позивача.

Поряд із цим, представник позивача також звертався до відповідача із адвокатським запитом №б/н від 30.12.2024, у якому просив повідомити про стан розгляду повідомлення направленого ТОВ "Ежіс Україна" 19.12.2024 про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст.3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У відповідності до ст.18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з ст.19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як зазначалося вище, у запиті від 30.12.2024 представник позивача просив повідомити відповідача про стан розгляду повідомлення направленого ТОВ "Ежіс Україна" 19.12.2024 про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 для взяття його на спеціальний військовий облік у ТЦК.

Проте у листі від 08.01.2024 №1/107, відповідач вказав лише про направлення позивачу повістки № 288534 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 14.10.2024 року, а також необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для складання адміністративного протоколу та подальшого вирішення питання про відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, в даному випадку має місце неналежний розгляд запиту представника позивача від 30.12.2024 та надання відповідачем відповіді не за змістом запитуваної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду запиту представника позивача від 30.12.2024 та наявність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати інформацію по суті адвокатського запиту від 30.12.2024.

Обраний спосіб захисту є належним для ефективного відновлення порушеного права позивача в межах спірних правовідносин, що виникли між ним та відповідачем.

Що стосується вимоги про зобов`язання розглянути питання бронювання позивача то слід зазначити, що строк для відстрочки встановлений наказом Мінекономіки, який долучений до позову, сплинув ще до подання даного адміністративного позову.

Поряд з цим, це не позбавляє права повторно звернутись із відповідною заявою за наявності підстав для надання відстрочки.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання інформації по суті адвокатського запиту представника ОСОБА_1 від 30.12.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати інформацію по суті адвокатського запиту представника ОСОБА_1 від 30.12.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.