Справа № 640/10838/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/10838/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" звернулося до суду з позовною заявою в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 лютого 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 18 198, 00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 4550,00 грн з моменту його винесення;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 лютого 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 141 600, 00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 35 400 грн з моменту його винесення.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 лютого 2020 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 135,00 грн з моменту його винесення.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач дійшов безпідставного висновку про порушення ТОВ "БІЛДЕНС" вимог податкового законодавства, які ґрунтуються на висновках контролюючого органу про недотримання його контрагентами порядку ведення податкового обліку, відповідальність за яке, не може бути покладена на позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами /а.с. 145-146/.

15.07.2020 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє проти задоволення позовних вимог заперечувало. Свою позицію мотивувало правомірністю та законністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в обґрунтування чого стверджувало про те, що реальність вчинення господарських операцій між ТОВ "БІЛДЕНС" з наведеними в акті перевірки контрагентами ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" та ТОВ "АРМАГОН" відсутня, а наслідком для податкового обліку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Оцінюючи діяльність контрагентів позивача контролюючий орган дійшов висновку про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності з наявними у товариств трудовими та виробничими ресурсами. Операції з надання робіт (послуг) контрагентами позивача реально не відбувались і мало місце лише документальне оформлення зазначених операцій всупереч діючому законодавству. Підписані від імені директора ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" Скарбчука В.В. та від імені директора ТОВ "АРМАГОН" Биченка В.О. документи не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків, про що свідчать відкриті кримінальні провадження №0000017 від 24.01.2018 та №0000055 від 30.06.2016, в яких фігурує засновник та директор ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ", а також вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2018 у справі №761/7436/18, яким засновника та директора ТОВ "АРМАГОН" ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України. Відтак, неможливо встановити осіб ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" та ТОВ "АРМАГОН", які могли здійснювати фінансово-господарську діяльність з проведення робіт для ТОВ "БІЛДЕНС" /а.с. 149-162/.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 відмовлено директору Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" Грись І.І. в задоволенні клопотання про виклик свідка - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРА-ГАРАНТ" /а.с. 226/.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3863-IX від 16.07.2024) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва, утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

За правилами пункту 10 Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 № 399, розподіл судових справ, які не розглянуті ОАСК та передані до КОАС, але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення судам (крім судових справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України) шляхом їх автоматичного розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ.

Справа №640/10838/20 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду м. Києва для розгляду 27.02.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями передана до провадження судді Петрової Л.М.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 229-231/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 допущено заміну відповідача Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267) його правонаступником Головним управлінням ДПС у м. Києві як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" (ідентифікаційний код 39773723) зареєстроване як юридична особа, взяте на облік як платник податків та є платником ПДВ, що учасниками справи не заперечується.

Посадовими особами контролюючого органу на підставі направлень від 17.12.2019 №283/26-15-05-07-01-18, №284/26-15-05-07-01-18 та відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 16.12.2019 №4776, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" (код 39773723), з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з TOB "ТЕРА ГАРАНТ" (код 40091910) за лютий 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, з ТОВ "АРМАГОН" (код 39341249) за 2016 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств.

Копію наказу контролюючого органу від 16.12.2019 №4776 вручено під розписку 17.12.2019 головному бухгалтеру ТОВ "БІЛДЕНС" ОСОБА_2 . З направленням на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 17.12.2019 головного бухгалтера ТОВ "БІЛДЕНС" Жовтій Вікторію Юріївну.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №105/26-15-05-07-01-10/39773723 від 27.12.2019 /а.с. 22-50/, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 141600,00 грн, у тому числі за 2016 рік на суму 16500,00 грн, за 2017 рік на суму 125100,00 грн;

- пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 18198,00 грн, в тому числі за лютий 2017 року на суму 18198,00 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (рядок 21 Декларації) на суму 135,00 грн, в тому числі за лютий 2017 року на суму 135,00 грн.

ТОВ "БІЛДЕНС" подано заперечення №15 від 21.01.2020 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 21.01.2020) на акт перевірки від №105/26-15-05-07-01-10/39773723 від 27.12.2019 /а.с. 51-52/.

За результатами розгляду заперечення, висновки акта залишено без змін, а заперечення платника - без задоволення (лист-відповідь "Про розгляд заперечення" від 30.01.2020 №16854/10/26-15-05-01-15 /а.с. 53-57/.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві відносно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.02.2020:

- №, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 177000,00 грн, в тому числі за основним платежем 141600,00 грн, за штрафними санкціями - 35400,00 грн /а.с. 58-59/;

- №, яким товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 22748,00 грн, в тому числі за основним платежем - 18198,00 грн, за штрафними санкціями - 4550,00 грн /а.с. 60-61/;

- №, яким до товариства застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в розмірі 135,00 грн /а.с. 62-63/.

За наслідками оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень від 04.02.2020 №, №, № в адміністративному порядку рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 17.04.2020 скарга ТОВ "БІЛДЕНС" залишена без задоволення, а ППР - без змін /а.с. 107-122/.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 04.02.2020 №, №, №, у зв`язку з чим звернувся до адміністративного суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон №996-XIV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною 2 статті 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону №996 передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах:

обачність - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства;

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, і повинна бути обгрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати далі;

нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

історична (фактична) собівартість - пріоритетною є оцінка активів підприємства, виходячи з витрат на їх виробництво та придбання;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці;

періодичність - можливість розподілу діяльності підприємства на певні періоди часу з метою складання фінансової звітності.

У частинах 1, 2 статті 9 Закону №996 зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (далі - Положення №88, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За вимогами пункту 1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення №88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2.4 Положення №88).

Відповідно до пункту 2.5 Положення №88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Згідно із пунктом 2.13 Положення №88 керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, акти, рахунки, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського, а також податкового обліків навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладені норми, первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Фактичною підставою для проведення ТОВ "БІЛДЕНС" донарахувань спірними податковими повідомленнями-рішеннями, став висновок контролюючого органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту та витрат за результатами господарських операцій з надання позивачу його контрагентами ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" послуг з проведення рекламної кампанії у лютому 2017 року та ТОВ "АРМАГОН" будівельно-монтажних робіт у січні-лютому, березні та квітні-травні 2016 року.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ", суд зазначає таке.

Так, на підтвердження реальності надання ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" на користь позивача послуг з проведення рекламної кампанії у лютому 2017 року останнім до матеріалів справи надано лише договір про надання послуг з проведення рекламної кампанії №15/02 від 15.02.2017 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.02.2017 /а.с. 67-74/.

Суд відмічає, що у акті перевірки від 27.12.2019 №105/26-15-05-07-01-10/39773723 перевіряючі також зафіксували надання позивачем на перевірку по взаємовідносинах з ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" лише договору та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та зазначили, що інших первинних документів ТОВ "БІЛДЕНС" по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" до перевірки не надано /а.с. 30/.

Дослідивши зміст вказаних документів судом встановлено, що вони не містять інформації щодо конкретного часу та місця надання послуг, їхньої деталізації (які саме послуги надавалися), кількості людей, що були задіяні у вказаних роботах, результатів наданих послуг, кількісних і вартісних показників формування вартості послуг, що у своїй сукупності позбавляє можливості встановити реальність здійснення вказаної господарської операції.

Також суд враховує, що згідно акту від 27.12.2019 №105/26-15-05-07-01-10/39773723 перевіряючі в ході аналізу податкової інформації, зібраної відповідно до статей 72, 74 ПК України та матеріалів, що надійшли на адресу контролюючого органу, по контрагенту-постачальнику ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" встановили, станом на дату складання акта перевірки ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" (код 40091910) перебуває на обліку ГУ ДПС у м. Києві (Шевченківський р-н м.Києва). ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" (код 40091910) - зареєстроване Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією. Зареєстроване 30.10.2015 №0056647. Вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. Свідоцтво платника ПДВ від 01.12.2015 №200241654 - анульоване 04.04.2018 (22 - ненадання декларацій протягом року).

В період взаємовідносин та по час проведення перевірки, директор/головний бухгалтер/засновник - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За результатами аналізу баз даних ДПС України, даних податкової звітності ТОВ "ТЕРА-ГАРАНТ" (код 40091910) та інформації з зовнішніх джерел встановлено:

- остання звітність з податку на додану вартість подана за травень 2017 року, починаючи з червня 2017 до контролюючих органів звітність не подавалась;

- фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва та декларацію з податку на прибуток за 2016-2017 р. до ДПІ за місцем обліку не подано.

Крім того, інформація щодо наявності трудових ресурсів (звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) та основних засобів (фінансовий звіт (баланс) та додаток AM до рядка 1.2.1. додатку РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток до органів ДПС за 2016, 2017 роки не подавало та відповідно податки не сплачувало.

Таким чином, встановити наявність у перевіряємому періоді на підприємстві працюючих, їхню кількість, не є можливим.

Інформація щодо власних та орендованих складських приміщень, транспорту - відсутня.

З огляду на викладене, а також враховуючи ненадання позивачем до матеріалів справи належних та завірених уповноваженими особами документів, які б фактично підтверджували реальність спірних взаємовідносин між позивачем та його контрагентом ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ", як то звітів про надання послуг, калькуляцій із зазначенням витрат та ресурсів (трудових та матеріальних), часу, обсягів та місця надання, виду наданих послуг, інших первинних документів, суд вважає обґрунтованими висновки перевіряючих у акті перевірки про неможливість встановлення ані кількості людей, які були задіяні у наданні рекламних послуг, ані місця надання таких послуг, ані результатів наданих послуг, та, як наслідок, про неможливість встановлення реальності наданих послуг.

Також суд відмічає, що договір про надання послуг з проведення рекламної кампанії №15/02 від 15.02.2017 та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 24.02.2017 від імені ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" підписані директором Скарбарчук В.В.

При цьому, листом СУФР ГУ ДФС у м. Києві від 22.04.2019 №2256/26-15-23-0919 надано письмовий дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 та надано протокол допиту ОСОБА_3 , який повідомив про непричетність до діяльності ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" (код 40091910) /а.с. 171-176/.

Як слідує зі змісту ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29.12.2018 у справі №756/16229/18 п`ятим СВ РКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 24.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, незаконно використовують реквізити, зокрема, ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" з метою безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам-вигодонабувачам, вчинили пособництво службовим особам таких підприємств в ухиленні від сплати податків. Проведеним оглядом податкових накладних, зокрема, ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" досудовим розслідуванням було встановлено пересортування номенклатури придбаного та реалізованого ними товару (робіт, послуг), а також те, що в даних підприємствах відсутні виробничі обладнання, наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складське та офісне приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та інших основних фондів, у тому числі орендованих. Будучи допитаним у якості свідка засновник та директор ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" показав, що підприємство він зареєстрував за проханням іншої особи і ніякої фінансово-господарської діяльності не здійснював, ніяких документів щодо фінансово-господарської діяльності не підписував /а.с. 177-180/.

Поряд з цим, як слідує зі змісту ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2018 у справі №756/17102/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/71690644) слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000055 від 30.06.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України. Встановлено, що невстановлені особи незаконно використовують реквізити, зокрема, ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" () з метою безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам-вигодонабувачам, вчинили пособництво службовим особам таких підприємств в ухиленні від сплати податків. Також встановлено, що, зокрема, у ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" відсутні виробничі обладнання, наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складське та офісне приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та інших основних фондів у тому числі орендованих. Протягом періоду діяльності вищезазначених підприємств відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату послуг за користування мережею Інтернет, оплату логістичних послуг та інші витрати необхідні для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, характерні для реального сектору економіки.

Надаючи оцінку наявності кримінальних проваджень, фігурантом у яких виступає ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ", суд погоджується з твердженнями про те, що сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Як вже зазначалося вище, у спірному випадку позивачем до матеріалів справи не надано належних документів, які б фактично підтверджували реальність спірних взаємовідносин між позивачем та його контрагентом ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ", як то звітів про надання послуг, калькуляцій із зазначенням витрат та ресурсів (трудових та матеріальних), часу, обсягів та місця надання, виду наданих послуг, інших первинних документів, суд вважає обґрунтованими висновки перевіряючих у акті перевірки про неможливість встановлення ані кількості людей, які були задіяні у наданні рекламних послуг, ані місця надання таких послуг, ані результатів наданих послуг, та, як наслідок, про неможливість встановлення реальності наданих послуг.

Суд наголошує, що право платника податку на формування витрат та податкового кредиту виникає лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Відтак, суд погоджується з доводами податкового органу про недоведеність позивачем реального надання послуг та спрямованість дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті. Фактично ТОВ "БІЛДЕКС" було проведено фінансово-господарські операції з ТОВ "ТЕРА ГАРАНТ" шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цим контрагентом.

Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ "АРМАГОН", суд зазначає таке.

Так, на підтвердження реальності надання ТОВ "АРМАГОН" на користь позивача будівельно-монтажних робіт у січні-лютому, березні, квітні-травні 2016 року останнім до матеріалів справи надано договір субпідряду №07/16 від 07.01.2016, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за січень-лютий, березень, квітень-травень 2016 року, акти №1, №2, №3 приймання виконаних будівельних робіт за січень-лютий, березень, квітень-травень 2016 року, декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 19.04.2017 та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2020 /а.с. 75-104/.

Інші первинні документи на підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ "АРМАГОН" позивачем до матеріалів цієї справи не надано.

Вищевказані договір, довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ та акти приймання виконаних будівельних робіт від імені ТОВ "АРМАГОН" підписані директором товариства Биченком Вадимом Олеговичем.

Водночас, суд наголошує, що згідно вироку від 25.04.2018 Шевченківського районного суду м. Києва, провадження №1-кп/761/1312/2018, справа №761/7436/18 /а.с. 124-135/, відносно засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ "АРМАГОР" (код 39341249) ОСОБА_1 , в грудні 2014 року ОСОБА_1 з метою отримання грошової винагороди, зустрівся з невстановленою особою, яка запропонувала зареєструвати на його ім`я за грошову винагороду підприємство, з метою прикриття незаконної діяльності, яку будуть здійснювати інші особи з використання рахунків та реквізитів цього підприємства. ОСОБА_1 в порушення норм чинного законодавства України, погодився на пропозицію вказаної невстановленої особи, таким чином вступивши із нею у попередню змову. 08.12.2014 у офісі нотаріуса Биченко В.О. передав невстановленій особі фотокопії сторінок паспорту громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру, завірені його підписом, необхідні для подальшого оформлення відповідних документів. Після підписання договору купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі ТОВ "АРМАГОН" від 08.12.2014, протоколу №3 Загальних зборів учасників ТОВ "АРМАГОН" від 08.12.2014 та статуту ТОВ "АРМАГОН" за 2014 рік ОСОБА_1 передав невстановленій слідством особі. Зареєструвавши ТОВ "АРМАГОН" ОСОБА_1 відповідно до раніше досягнутих домовленостей з невстановленою особою, що полягали у вчиненні пособницьких дій, спрямованих на придбання суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ "АРМАГОН", фактично не здійснював підприємницьку діяльність від імені товариства. Невстановлені особи, зареєструвавши на ім`я ОСОБА_1 , з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ "АРМАГОН", отримавши необхідні реквізити: найменування суб`єкта господарської діяльності, юридичну адресу, особисті дані службової особи підприємства, індивідуальний податковий номер платника податків, відкриті від імені ОСОБА_1 , як засновника ТОВ "АРМАГОН", банківські реквізити та печатку підприємства, отримали змогу, прикриваючись зовнішньо законним фактом реєстрації ТОВ "АРМАГОН", здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції, складати фіктивні угоди та фіктивні первинні документи від імені ОСОБА_1 для того, щоб перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, тобто використовуючи реквізити ТОВ "АРМАГОН", здійснювати безтоварні операції та незаконну діяльність по наданню послуг з мінімізації податкових зобов`язань іншим суб`єктом підприємницької діяльності реального сектору економіки. В ході судового розгляду між прокурором та обвинуваченим за участі захисника було укладено угоду про визнання винуватості від 25.04.2018 в межах кримінального провадження №00000012. Враховуючи наведене, Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив, зокрема: - затвердити угоду про визнання винуватості від 25.04.2018, що укладена у кримінальному провадженні за №00000012 від 17.01.2018 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 205-1 КК України, між прокурором Київської місцевої прокуратури №2 Піяком К.Л. та обвинуваченим ОСОБА_1 , у присутності захисника Удовиченка Д.Г.; - ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 205-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Згідно з частиною 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 205 КК України (чинної на момент спірних правовідносин) фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Вищезазначеним вироком, який набрав законної сили, встановлено об`єктивну сторону складу злочину посадової особи контрагента ТОВ "АРМАГОН", дії якого не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій. Господарські операції, за наслідками яких позивачем сформовано витрати та податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних у той самий період, в якому встановлено факти вчинення злочину та підписані зі сторони ТОВ "АРМАГОН" саме директором - ОСОБА_1 , тобто особою яка заперечує здійснення фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства та визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, а отже такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою, та як наслідок не можуть визнаються такими, що посвідчують факт придбання товарів.

Отже, є безпідставним формування даних податкового обліку на підставі таких не належно оформлених первинних документів.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що злочинна діяльність особи, яка визнана винною у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №818/4137/13-а, від 02.04.2019 у справі №815/7192/15, від 12.11.2019 у справі №826/9815/17, від 13.02.2020 у справі №826/1180/16.

У контексті наведених обставин, суд вважає за необхідне підкреслити, що наявність вироку за вказаних обставин несумісне з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом ТОВ "АРМАГОН", незаконність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

При цьому, первинні документи, які стали підставою для формування даних податкового обліку та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності яких встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд від 12.03.2019 у справі №826/3632/17, від 18.11.2019 у справі №826/3417/18, від 23.07.2019 у справі №826/10361/17, від 29.07.2020 у справі №826/10089/18, від 18.09.2020 у справі №280/4337/18.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем не було доведено наявності обставин та підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Платник податків повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів (послуг), що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже, заходи спрямовані на отримання витягу з Єдиного державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, та отримані платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагента як добросовісного партнера, що гарантує виконання своїх зобов`язань через уповноважених представників.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов`язань, але і в рамках податкових правовідносин.

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №440/422/19 та від 20.12.2019 у справі №826/16776/18 зазначив, що наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Відтак, оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення конкретних фактичних обставин справи, врахувавши ненадання усіх документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують здійснення такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх виконання, у сукупності із наявними кримінальними провадженнями відносно ТОВ ""ТЕРА ГАРАНТ" та винесеним вироком щодо директора ТОВ "АРМАГОН", суд приходить до висновку про те, що надані позивачем до справи документи не підтверджують виконання робіт/надання послуг на користь позивача, що унеможливлює розцінювати їх як належні, достатні та достовірні докази придбання позивачем обумовленими господарськими договорами товарів, робіт (послуг).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що відповідач при винесені оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно та своєчасно, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що не підлягають скасуванню.

Одночасно, судом враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ТОВ "БІЛДЕНС" задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛДЕНС" (вул. Голосіївська, буд. 9, офіс 24, м. Київ, 03039, ідентифікаційний код 39773723) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова