Справа № 280/11475/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Справа № 280/11475/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача - Щасливого О. Р.

представника відповідача 1 Непомнящого Я. В.

представника відповідача 2 - Сєдова М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (адреса реєстрації 70242, Запорізька область, Пологівський район, село Малинівка, вулиця Космічна, будинок 25, фактична адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, 10, ), Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 164)

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити дію трудового договору та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовною заявою до Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (далі відповідач 1), Малинівського сільського голови Шиша Володимира Борисовича (далі- відповідач 2) в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 19.02.2025 просить суд:

-визнати бездіяльність Малинівського сільського голови Шиша Володимира Борисовича, яка полягає у не поновленні дії трудового договору зі ОСОБА_1 протиправною та зобов`язати Малинівського сільського голову Шиша Володимира Борисовича поновити дію трудового договору зі ОСОБА_1 з 16 травня 2022 року;

-стягнути з Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2022 10.12.2024 у розмірі 666 341,76 грн. (шістсот шістдесят шість тисяч триста сорок одна грн. 76 коп.).

В обґрунтування позову посилається на те, що після визнання розпорядження про призупинення трудового договору з позивачем протиправним у відповідача виник обов`язок поновити дію трудового договору з позивачем, оскільки ті підстави, за яких з позивачем призупинено трудовий договір відпали, але сільський голова, незважаючи на наявне рішення суду, не поновлює дію трудового договору з позивачем та позивач не має доступу до свого робочого місця. Разом з тим, відповідач ухиляється від поновлення дії трудового договору зі ОСОБА_1 , спираючись на те, що таке питання повинно вирішуватись у судовому порядку. А отже позивач вимушений звернутись до суду з основною вимогою визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати його поновити дію трудового договору з позивачем. Вказує, що Верховний Суд вже неодноразово розглядав питання законності призупинення трудового договору в період воєнного стану та дійшов до висновку, що в Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка б у даній ситуації регулювала питання поновлення працівника на посаді після скасування рішення про призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим, відповідно до ст. 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частини першої, другої статті 235 КЗпП України, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи пункт 8 Порядку №100 середньоденна заробітна плата відповідно складає 991, 58 грн. За період з 16.05.2022 (день призупинення трудового договору) 10.12.2024 (день звернення до суду) було 672 робочих дня. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу: 991,58 х 672 = 666 341,76 грн. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав. У відзиві від 15.01.2025 посилається на те, що призупинення трудових відносин зі ОСОБА_1 , було здійснено на підставі того, що станом на 16 травня 2022 року, унаслідок окупації та ведення бойових дій на території Малинівського СТГ роботодавець Малинівська сільська рада фактично припинила виконувати свої функції та не мала можливості забезпечити ОСОБА_1 роботою, а ОСОБА_1 , за тих же обставин, не міг виконувати роботу, оскільки фактичне місце розташування Малинівської сільської ради та місце роботи позивача знаходилось у селі Полтавка Запорізької області, яке з 04.03.2022 року та по сьогоднішній день є зоною бойових дій. Дані обставини унеможливили виконання позивачем своїх посадових обов`язків на його робочому місці. Дистанційна форма роботи для позивача роботодавцем, у порядку передбаченому стаття 60-2 КЗпП України, не запроваджувалася. Вказує, що Роз`ясненням Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 05.05.2022 року зазначено, що наказ про поновлення дії трудового договору видається роботодавцем у разі прийняття самостійного, або за заявою працівника, рішення щодо можливості поновлення дії трудового договору. Отже, вказаним Законом визначено, що у разі оскарження працівником призупинення дії трудового договору такий розпорядчий документ (наказ, розпорядження) відміняється шляхом його скасування та не потребує винесення роботодавцем додаткових актів щодо поновлення дії трудового договору. Постанова Третього апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 280/3533/24 набула чинності 10.10.2024р., таким чином, враховуючи, що з 10.10.2024 року розпорядження від 16 травня 2022 № 55 в частині призупинення трудового договору зі ОСОБА_1 - є скасованим, а скасований акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта, а трудовий договір є поновленим з 16.05.2022 року. Стверджує, що починаючи з ухвалення апеляційним судом постанови у справі 280/3533/24 та станом на дату звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх трудових обов`язків, та взагалі не звертався до відповідача з приводу врегулювання вказаного питання. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 позовні вимоги також не визнав. У відзиві від 16.04.2025 зазначає, що з метою виконання рішення суду та вимог діючого законодавства Начальником Малинівської сільської військової адміністрації на адресу ОСОБА_1 було направлено листи про необхідність приступити до роботи від 27.02.2025 р. № 01- 20/025 від 10.03.2025р. № 009/01-20, від 24.03.2025 року та від 03.04.2025 року. Листом від 10.03.2025р. № 009/01-20 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність з 14 березня 2025 року приступити до роботи на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого комітету, на робочому місці, у приміщенні Малинівської сільської ради, за адресою: 69006, місто Запоріжжя, вулиця Фанатська, будинок 10, кабінет 403 та повідомлено про те, що Малинівською сільською радою дистанційна форма роботи не запроваджувалась. Станом на 15.04.2025 року ОСОБА_1 до роботи не приступив та про причини невиходу на роботу роботодавця не повідомив. Таким чином, враховуючи, що з дати ухвалення апеляційним судом постанови у справі 280/3533/24 та станом на 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх трудових обов`язків, позовні вимоги щодо визнання бездіяльності Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької щодо не поновлення дії трудового договору зі ОСОБА_1 та зобов`язанням Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша В.Б. поновити дію трудового договору з 16 травня 2022 року, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито загальне позовне провадження №280/11475/24 та призначено підготовче засідання на 15.01.2025.

Ухвалою суду від 15.01.2025 за клопотанням сторін відкладено підготовче засідання на 10.02.2025.

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання до 26.02.2025.

Протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 12.03.2025.

Протокольною ухвалою суду від 12.03.2025 здійснено заміну відповідача 2 на належного, а саме Малинівського сільського голову ОСОБА_2 на належного начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича. Відкладено підготовче засідання на 16.04.2025.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2025 оголошена перерва до 30.04.2025.

Протокольною ухвалою суду від 30.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.05.2025.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2025 у судовому зсіданні оголошено перерву до 28.05.2025.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

28.05.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

02 грудня 2020 року, на підставі розпорядження Малинівського сільського голови № 155 ОСОБА_1 затверджено на посаду заступника Малинівського сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та в подальшому строк воєнного стану продовжувався та діє й по цей час.

Розпорядженням Малинівського сільського голови №55 від 16 травня 2022 року Про призупинення трудових договорів трудові відносини, зокрема із позивачем ( ОСОБА_1 - заступником голови з питань діяльності виконавчого комітету) призупинено на період запровадження правового режиму воєнного стану, у зв`язку з відсутністю у працівників можливості виконувати свої обов`язки, оскільки вони перебувають за межами України, відсутності можливості надання їм відповідної роботи та технічної можливості виконання ними своїх повноважень у зв`язку із веденням бойових дій на території Малинівської сільської територіальної громади з 16 травня 2022 року, зокрема, але не виключно зі ОСОБА_1 - заступником голови з питань діяльності виконавчого комітету. Бухгалтерії проводити нарахування заробітної плати працівників, гарантованих і компенсаційних виплат працівникам на час зупинення дії трудового договору у повному обсязі та фіксувати розмір ЄСВ, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати та компенсаційних виплат.

Вважаючи вищезазначене розпорядження безпідставним, необґрунтованим та таким, що порушує його конституційне право на працю, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі № 280/3533/24 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 в адміністративній справі №280/3533/24 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Малинівського сільського голови Шиш Володимира Борисовича, Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Малинівського сільського голови від 16 травня 2022 № 55 «Про призупинення трудових договорів» в частині призупинення трудового договору зі ОСОБА_1 -заступником голови з питань діяльності виконавчого комітету. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Посилаючись на те, що після набрання рішення суду у справі № 280/3533/24 законної сили відповідачі не вжили заходів щодо поновлення дії трудового договору, а відтак позивач звертається до суду із вимогою визнати протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 від 12 травня 2015 року № 389-VIII Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами першою та другою статті 1 Закону № 2136-ІХ (тут і далі в редакції на час винесення оспорюваних наказів від 25 березня 2022 року та 22 квітня 2022 року) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Як встановлено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 280/3533/24 «…розпорядження сільського голови Малинівської сільської ради від 16.05.2022 року №55 «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ, Указів Президента України про введення та продовження строку воєнного стану в Україні, у зв`язку зі збройною агресією проти України, окупацією території Малинівської сільської територіальної громади, що виключає можливість надання та виконання роботи працівниками закладів та установ Малинівської сільської територіальної громади, призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 , заступником голови з питань діяльності виконавчого комітету, з 16 травня 2022 року. При цьому, не визначено, що є умовою відновлення дії трудового договору: припинення або скасування воєнного стану, а у разі переміщення на підконтрольну українській владі територію і налагодження інформаційно-телекомунікаційного зв`язку чи можливе для подальшого залучення до дистанційної роботи відповідно до ст. 60-2 КЗпП України. Разом з тим, існують загально відомі фати, що Малинівка була окупована російською армією 04.03.2022 року та була звільнена станом на 23.03.2022року. Водночас підставою для винесення спірного розпорядження зазначено саме окупація території Малинівської сільської територіальної громади. Отже, відповідачем НЕ додержано вимоги законодавства в частині оформлення наказу про призупинення дії трудового договору. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (зі змінами), територія Малинівської сільської територіальної громади не є окупованою. Отже, відповідач як державний орган України має можливості здійснювати свою діяльність за юридичною адресою та здійснює наразі, виходячи з діючого офіційного сайту. На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що з огляду на зазначене, оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та об`єктивним фактичним обставинам, в яких позивач та відповідач опинилися, містить ознаки дискримінації по відношенню до позивача, підтвердженням чого є матеріали справи, а отже, вбачаються підстави для визнання оспорюваного розпорядження незаконним та таким що підлягаю скасуванню, оскільки, за умови, що працівник може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору…».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №280/3533/24 визнано протиправним та скасовано розпорядження Малинівського сільського голови від 16 травня 2022 № 55 «Про призупинення трудових договорів» в частині призупинення трудового договору зі ОСОБА_1 -заступником голови з питань діяльності виконавчого комітету.

Вимога про поновлення дії трудового договору ОСОБА_1 у справі №280/3533/24 не заявлялась, відповідно і не вирішувалась судом під час ухвалення судового рішення.

Як з`ясовано судом, станом на день розгляду справи по суті дію трудового договору зі ОСОБА_1 не поновлено.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1 не звертався із заявою щодо поновлення дію трудового договору, суд вважає безпідставним, оскільки після набрання рішенням суду у справі № 280/3533/24 законної сили відповідач мав вчинити заходи, спрямовані на поновлення дії трудового договору зі ОСОБА_1 , зокрема, видати розпорядчий документ. Представник у судовому засіданні пояснив, що таких розпорядчих актів не приймалось.

Відтак, суд висновує, що є протиправна бездіяльність Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича щодо поновлення дії трудового договору зі ОСОБА_1 .

При оцінці способу захисту за критерієм ефективності слід виходити з того, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та відповідати приписам законодавства.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02, пункт 77) зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція),має бути «ефективним» як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

З урахуванням наведеного «ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не приводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації на практиці, не відповідає розглядуваній нормі міжнародного договору.

За правилами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд вважає, що ефективним способом захисту в даному випадку буде саме зобов`язання Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області ОСОБА_2 поновити дію трудового договору зі ОСОБА_1 з 17 травня 2022 року.

Щодо стягнення середнього заробітку.

У постанові від 10.10.2024 у справі № 280/3533/24 суд апеляційної інстанції зазначив, що «…вимога позивача стягнути з Малинівською сільською радою Пологівського району Запорізької області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу є передчасною, оскільки, відповідачем не вирішено питання щодо поновлення дії трудового договору, а відтак право позивача на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу на час розгляду даної адміністративної справи ще не виникло…».

У КЗпП України відсутня норма права, яка б у даній ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника.

Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону № 2136-ІХ хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень Кодексу законів про працю України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

У зв`язку з цим, у разі визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, у працівника фактично наявний вимушений прогул, викликаний протиправними діями роботодавця.

Водночас частиною шостою статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Особливістю призупинення дії трудового договору є вимушена необхідність тимчасово не виконувати роботу протягом періоду, який роботодавцем не оплачується та тривалість якого може бути значною. Зазначене, за своєю правовою природою, є фактичне відсторонення від роботи (позбавлення права виконувати роботу за плату) та вимушений прогул.

Оплата вимушеного прогулу в установлених статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю.

Судом встановлено, що у період, коли дія трудового договору була призупинена, позивач не отримував заробітної плати.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, з метою відновлення порушених трудових прав позивача, суд вважає за необхідне, за аналогією закону, застосувати до спірних правовідносин, що склалися між сторонами, положення ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, установивши незаконність розпорядження, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок відшкодувати йому середню заробітну плату за час його перебування у вимушеному прогулі.

Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 червня 2023 року в справі №149/1089/22 та від 31 січня 2024 року в справі №161/8196/22.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Абзацом 1 п.2 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Оскільки призупинення трудового договору з позивачем відбулось у травні 2022 року, то для обчислення середньої заробітної плати треба виходити з виплат за останні два календарні місяці роботи. При цьому, у квітні та березні 2022 року позивач не працював, а отже середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (січень, лютий 2022 року).

Згідно абз.1 п.3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Із нарахованої позивачу за січень заробітної плати суд виключає розмір матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 19509,75грн., тому розмір отриманих за вказаний період доходів складає 30 447,66 грн.

За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, середньоденна заробітна плата складає 780,70 грн. (30447,66грн./39днів).

Щодо періоду вимушеного прогулу суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розпорядження про призупинення дії трудового договору з позивачем №55 прийнято 16 травня 2022 року. Однак, позивач, звернувся за його оскарженням лише 18.04.2024 (справа № 280/3533/24). Тому, суд вважає за можливе вважати строк вимушеного прогулу більше року з урахуванням судових процесів по поновленню позивачем своїх порушених прав.

Кількість днів вимушеного прогулу за період з 18.04.2024 по 28.05.2025 складає 290 днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 226 403,00грн. (780,70 грн.х290 днів).

Розрахунок позивача, наведений у заяві про зміну позовних вимог суд вважає необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на положеннях Порядку №100, а відтак, позовні вимоги про стягнення іншої частини суми середнього заробітку, задоволенню не підлягають.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 18 866 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 92 коп. звернути до негайного виконання.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Отже, суд вказує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Згідно з ч.3ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат в порядку ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (адреса реєстрації 70242, Запорізька область, Пологівський район, село Малинівка, вулиця Космічна, будинок 25, фактична адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, 10, ), Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 164) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити дію трудового договору та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича щодо поновлення дії трудового договору зі ОСОБА_1 .

Зобов`язати Начальника Малинівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Шиша Володимира Борисовича поновити дію трудового договору зі ОСОБА_1 з 17 травня 2022 року.

Стягнути з Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2024 28.05.2025 у розмірі 226403 ( двісті двадцять шість тисяч чотириста три) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 18 866 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 92 коп. звернути до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 17.06.2025.

Суддя Л.Я. Максименко