Справа № 157/1061/24
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1061/24
Провадження №2-а/157/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 10 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до постанови позивача визнано винним в тому, що він порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмовився від проходження медичного огляду ддя визначення придатності до військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вважає винесену щодо нього постанову незаконною й необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Так, 22 травня 2024 року провідний спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 склав відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. У подальшому, 10 червня 2024 року щодо позивача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрив провадження справі у зв`язку з малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач присутнім не був, про дату і час розгляду його ніхто не повідомляв, тому не зміг висловити свою позицію, заперечити вчинення ним адміністративного правопорушення тощо. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 отримав 21.06.2024 після звернення адвоката Хомича Ю.В. з адвокатським запитом із приводу результатів розгляду складеного відносно позивача адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про вчинене адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП позивач, надаючи пояснення працівникові ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , повідомляв, що ВЛК він буде проходити за місцем своєї прописки, тобто ні про яку відмову не йшлось, а відповідно протокол складено безпідставно. Крім того, протокол складено за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 прийняв рішення про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є порушенням норм матеріального права.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення серії ВН №240 від 10 червня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов повністю.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, участі свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ВН №240 від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 22 травня 2024 року відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з протоколом ВН №240/240 від 22 травня 2025 року, складеним провідним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У графі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що військово-лікарську комісію буде проходити по місцю своєї прописки.

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 1.2. параграфу 1 «Загальні положення» розділу І «Основи організації військово-лікарської експертизи» Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 3.1 параграфу 3 «Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період» розділу ІІ «Медичний огляд» визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Згідно з пунктом 72 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Положення наведених вище нормативно-правових актів встановлюють для військовозобов`язаного обов`язок пройти медичний огляд за рішенням керівника ТЦК та СП із метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії. Таке рішення приймає військово-лікарська комісія при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Проте, жодне із зазначених вище положень не містить вимоги, якою саме військово-лікарською комісією за територіальною ознакою приймається рішення щодо придатності військовозобов`язаного до військової служби, як і не містить заборони проходити ВЛК за місцем реєстрації військовозобов`язаного, а отже за місцем військового обліку.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду за рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 із метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби. Проте, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №240/240 від 22.05.2024, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а виявив бажання проходити огляд за місцем свого проживання, що не заборонено законодавством про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження направлення ОСОБА_1 на медичний огляд із метою визначення його придатності за станом здоров`я до військової служби відповідач не надав суду відповідного рішення керівника ТЦК та СП, про яке зазначається в оскаржуваній постанові, а також не надав інших доказів відмови позивача від проходження медичного обстеження.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідження змісту оскаржуваної постанови дає зробити висновок, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач не зібрав, про що свідчить відсутність у постанові посилань на будь-які з них (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо). Пропозицію суду з`явитися в судове засідання, подати відзив на позов, в тому числі й докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач проігнорував.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серії ВН №240 від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий:Б.С. Гамула