Справа № 159/1754/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 159/1754/25 пров. № А/857/15876/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю:

представник позивача Світлицька З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року у справі № 159/1754/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (головуючий-суддя Шишилін О.Г., м.Ковель, Волинська область),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №537 від 06.03.2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною постановою, на підставі ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неуточнення облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на відсутність у спірній постанові інформації про те, що стало перешкодою отримання відповідачем військово-облікових даних шляхом взаємодіі? із інформаціи?но-комунікаціи?ними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, визначені частиною 3 статті статті 14 Закону Украі?ни «Про Єдинии? державнии? реєстр призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів», не надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість отримання таких даних.

Крім того, позивач вважав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами встановленого КУпАП строку, оскільки вважав, що строк притягнення до адміністративної відповідальності розпочинається з 17.07.2024.

Окремо позивач зазначав, що відповідачем не дотримано вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року №560.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 08 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що примітка до ст.210 КУпАП щодо позивача не застосовується, військово-облікові дані позивач у встановлений законом строк не уточнив, а перша звірка даних здійснена поза межами такого строку.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Помилковість висновків суду першої інстанції позивач обґрунтовує покликаннями на те, що суд першої інстанції не врахував:

- позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням строку встановленого КУпАП;

- відповідачем не доведено неможливості отримання даних про позивача через відповідні державні реєстри.

В контексті порушення відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазначає, що відповідно до Закону Украі?ни «Про Єдинии? державнии? реєстр призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів» Адміністратор Реєстру обробляє відомості про призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів від імені держателя Реєстру. Для цього із складу підпорядкованих и?ому органів визначаються органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру. Вважає, що вже 17 липня 2024 року Адміністратор Реєстру мав виявити те, що ОСОБА_1 не уточнив своі? облікові дані, та з цієі? дати мав початися 3-місячнии? строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Більше того, позивач зазначає, що у протоколі №537 від 09.11.2024 вказано про вручення ОСОБА_2 повістки про виклик до центру комплектування та соціальної підтримки. Вважає що у разі оформлення повістки уповноважені особи ТЦК та СП мали б отримати інформацію про особу, щодо якоі? формувалась та вручалась повістка із Реєстру. Тобто перебіг строку виявлення правопорушення мав початися не пізніше формування повістки і станом на дату розгляду відповідачем справи, 06.03.2025, міг закінчитися. В свою чергу, дата складання протоколу не є датою виявлення порушення.

Щодо неможливості отримання відповідачем даних щодо позивача останній зазначає наступне.

ОСОБА_1 06.05.2024 уклав шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серіі? НОМЕР_1 , яка додавалась до позову (а також додавалося до клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 05.03.2025, яке надсилалось відповідачу).

Відповідно до листа виконавчого комітету Голобськоі? селищноі? ради Ковельського раи?ону Волинськоі? області від 03.03.2025 No 102/2.6 Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Голобськоі? селищноі? ради повідомив, що відповідно вимог частини четвертоі? статті 38 Закону Украі?ни «Про віи?ськовии? обов`язок і віи?ськову службу» до ІНФОРМАЦІЯ_3 у Волинськіи? області було надіслано Повідомлення про акти цивільного стану щодо призовників, віи?ськовозобов`язаних та резервістів про зміну цивільного стану громадянина ОСОБА_3 ? ОСОБА_4 ?ович у зв`язку зі шлюбом. Вихіднии? номер повідомлення 249/3.15 від 04.06.2024 року.

Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 22 серпня 2007 р. No1064, Реєстр - єдина комп`ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру.

Відповідно до пп. 4 п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 22 серпня 2007 р. No1064, запис в Реєстрі здіи?снюється шляхом внесення до нього: у разі державноі? реєстраціі? шлюбу відомостеи?:

про осіб, що реєструють шлюб - прізвище до і після державноі? реєстраціі? шлюбу, власне ім`я та по батькові (за наявності), дата і місце народження, реєстраціи?нии? номер обліковоі? картки платника податків, унікальнии? номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, громадянство, місце проживання, сімеи?нии? стан; серія і номер, яким органом видано паспорт або паспортнии? документ особам, що реєструють шлюб, дата и?ого видачі; серія і номер свідоцтва про шлюб; дата і номер актового запису в книзі державноі? реєстраціі? шлюбів; наи?менування органу державноі? реєстраціі? актів цивільного стану, що здіи?снив державну реєстрацію шлюбу; прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, що здіи?снила державну реєстрацію, та і?і? посада, дата і номер внесення відомостеи? до Реєстру. Тому, не відповідає діи?сності зазначене у постанові від 06.03.2025 No537, що у жодних базах даних не міститься інформація про фактичне місце проживання.

Таким чином, до ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано всі необхідні відомості для уточнення даних щодо ОСОБА_2 .

Стосовно засобів зв`язку то позивач зазначає, то номер телефону ОСОБА_1 не змінювався з періоду постановлення и?ого на облік призовників у 17-річному віці (інформація про період активаціі? номера телефону додавалася до позову, (а також додавалася до клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 05.03.2025, яке надсилалось Відповідачу, тому містився у особовіи? справі ОСОБА_1 . Крім того, такии? номер телефону повідомлявся виконавчому комітету Голобськоі? селищноі? ради при реєстраціі? шлюбу та остання також зазначала ОСОБА_1 , що передасть ці дані до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Електронна пошта у ОСОБА_2 відсутня, тому уточнення даних щодо неі? не було можливо.

Також в апеляційній скарзі скаржником заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Позивача повідомлено про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення телефонограми.

Відповідачів повідомлено про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення повістки-повідомлення в електронний кабінет.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

З матеріалів справи апеляційний суд з`ясував, що 19.02.2025р. стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що позивач не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено «інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження». Додатком до протоколу є звірка даних з ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

У вказаному протоколі також зазначено, що 09.11.2024 позивачу було вручено повістку про необхідність прибуття до ТЦК та СП чого ОСОБА_2 не здійснив.

06.03.2025 Постановою №537 у справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненні у виді штрафу у розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено «інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження».

У вказаній постанові також зазначено, що 09.11.2024 позивачу було вручено повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 чого ОСОБА_2 не здійснив.

Не погодившись із постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач подав до суду позов.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про обґрунтованість спірної постанови такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За правилами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як уже зазначалось за змістом протоколу про адміністративне правопорушення №537 від 19.02.2025 та постанови №537 від 06.03.2025 датою виявлення адміністративного порушення вказано 19.02.2025.

Разом з тим, у змісті згаданих вище протоколу та постанови судом з`ясовано, що 09.11.2024 позивачу було вручено повістку про необхідність явки до ТЦК та СП. Тому, на думку апеляційного суду, відповідач направляючи повістку позивачу про виклик об`єктивно мав можливість виявити факт невиконання позивачем обов`язку щодо оновлення військово-облікових даних. Відповідач мав здійснити опрацювання особової картки позивача, а відтак міг виявити правопорушення, а дата, зазначена в протоколу про адміністративне правопорушення №537 від 19.02.2025 та постанови №537 від 06.03.2025, не відповідає реальним обставинам справи.

З урахуванням встановленого строку притягнення до адміністративної відповідальності, визначеного ст.38 КУпАП, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 притягнуто відповідальності поза таким, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія судді вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведених вище обставин апеляційний суд вважає, що спірне рішення відповідача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Поряд з цим, відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується те, що правову допомогу позивачу надано адвокатом Світлицькою Зоряною Олександрівною (свідоцтво від 1413 20.01.2023, договір від 19.03.2025, адвокатський ордер АС №1133213 від 24.03.2025, квитанція про отримання адвокатом гонорару).

Згідно наданого розрахунку розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги становить 8000 грн.

Апеляційний суд наголошує на тому, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечень, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи відповідач не надав. Тому, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що за правилами ч.1 та 6 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як підтверджується платіжними інструкціями наявними у справі позивач, ОСОБА_1 , сплатив судовий збір за подання позовної заяви та відповідно апеляційної скарги на загальну суму 1514 гривень (605,6+908,4).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача до відшкодування понесених позивачем витрат на судові витрати стягненню підлягає - судовий збір в розмірі 1514 грн. та витрати позивача на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року у справі № 159/1754/25 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №537 від 06 березня 2025 року, прийняту тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 9514 (дев`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.06.25