Справа № 320/12493/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Огібеніна Л.І. від 15.02.2023 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №320/4891/19, з урахуванням змін, внесених постаново. Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2020:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за ранг державного службовця. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 1332,02 грн;

- зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016.

На виконання вказаного вище рішення Київським окружним адміністративним судом 26.02.2021 видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.03.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2. Даною постановою боржнику надано десятиденний термін для виконання рішення суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 вирішено замінити у виконавчому листі №320/4891/19, виданому 26.02.2021 Київським окружним адміністративним судом, боржника Головне управління ДФС у м. Києві (код 39439980) його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код 43141267).

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.08.2021 замінено боржника ГУ ДФС у м. Києві його правонаступником ГУ ДПС у м. Києві.

У подальшому, 21.10.2021 на адресу ГУ ДПС у м. Києві направлено вимогу виконавця про виконання рішення сулу в триденний термін з моменту отримання даної вимоги державного виконавця та повідомити відділ про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів (а.с.85).

Листом від 03.11.2021 №48323/5/26-15-10-02-14 ГУ ДПС у м. Києві повідомило відповідача про те, що ГУ ДПС у м. Києві не було учасником судового розгляду у справі №320/4891/19, та набуло статусу боржника на стадії виконання рішення суду, у зв`язку із чим просив відкласти проведення виконавчих дій до розгляду судом заяви про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 замінено сторону у виконавчому провадженні, з Головного управління ДПС у Київській області () на - Головне управління ДПС у Київській області ().

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.08.2022 замінено боржника у виконавчому провадженні на ГУ ДПС у м. Києві ().

29.08.2022 на адресу ГУ ДПС у м. Києві направлено вимогу виконавця направлено вимогу виконавця про виконання рішення сулу в триденний термін з моменту отримання даної вимоги державного виконавця та повідомити відділ про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

У подальшому, 19.01.2023 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду.

Враховуючи, що боржником не здійснено заходів направлених на виконання рішення суду, а відтак боржником не виконано вимог виконавчого документа, керуючись статтями 63, 75 Закону за невиконання без поважних причин рішення на боржника постановою від 15.02.2023 накладено штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що боржник не виконав рішення суду у справі №320/4891/19 без поважних причин, а тому відповідач, приймаючи оскаржувану постанову ВП НОМЕР_2 від 15.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідною до частин першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, у разі невиконання без поважних причин рішення у встановлений строк, державний виконавець зобов`язаний накласти на боржника штраф.

Так, оскаржуваною постановою на позивача накладений штраф за невиконання судового рішення у справі № №320/4891/19.

Водночас, позивач наполягає на тому, що він не є належною особою, яка має відповідати за виконання рішення у справі №320/4891/19 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно частини першої статті 379 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Так, як зазначалося, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 замінено сторону у виконавчому провадженні, з Головного управління ДПС у Київській області () на - Головне управління ДПС у Київській області ().

Таким чином, саме Головне управління ДПС у Київській області () є стягувачем у виконавчому провадженні та особою, відповідальною за виконання рішення суду у справі № 320/4891/19.

Натомість скаржник наполягає на тому, що він не згоден із заміною стягувача а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 ним оскаржена в апеляційному порядку.

Оцінюючи такі доводи, колегія суддів звертає увагу, що згідно частин першої, другої статті 256 КАС ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Таким чином, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 про заміну сторони виконавчого провадження набрала законної сили 28.07.2022. Норми чинного законодавства не передбачають автоматичного зупинення дії ухвали у разі її оскарження до суду вищої інстанції. У свою чергу, доказів прийняття судом рішення про зупинення виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої, другої статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зважаючи на викладене, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19 про заміну сторони виконавчого провадження є обов`язковою як для скаржника, який визначений у цій ухвалі боржником, так і для державного виконавця, який здійснює примусове виконання судового рішення у справі №320/4891/19.

За таких обставин, із прийняттям ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №320/4891/19, саме на Головне управління ДПС у Київській області () покладено обов`язок з виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 у справі №320/4891/19 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016.

Саме лише незгода із певними судовими рішеннями не знімає з боржника обов`язку їх виконання.

Як вже зазначалося, 29.08.2022 на адресу ГУ ДПС у м. Києві направлено вимогу виконавця направлено вимогу виконавця про виконання рішення сулу в триденний термін з моменту отримання даної вимоги державного виконавця та повідомити відділ про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Проте, станом на час прийняття оскаржуваної постанови, боржник не надав відомостей щодо виконання судового рішення, а так само і не повідомив причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивач як боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не виконав рішення суду у справі №320/4891/19 без поважних причин, а тому відповідач, приймаючи оскаржувану постанову ВП НОМЕР_2 від 15.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, тому підстави для скасування цієї постанови відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку