Справа № 352/946/25
Суддя: КУЗЬМЕНКО С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/946/25
Провадження № 2-а/352/33/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.

за участі

секретаря судового засідання Пастух М.М.

Позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бірюкова Ю.В

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( далі Позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач)про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та розгляд справи призначено на 29 квітня 2025 року.

29 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 травня 2025 року для надання Позивачеві можливості надати письмові пояснення щодо відзиву, який надійшов до Суду 29 квітня 2025 року.

12 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2025 року в зв`язку із призупиненням діяльності суду через надходження повідомлення про мінування будівлі суду.

26 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 11 червня 2025 року для надання Відповідачем додаткових доказів.

11 червня 2025 року у відповідності до вимог статті 227 КАСУ ухвалення та проголошення рішення відкладено на 16 червня 2025 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Позивач зазначає, що постановою Відповідача від 07 квітня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Вважає постанову незаконною, оскільки:

1)Його притягнуто до відповідальності за неявку до Відповідача 15 грудня 2024 року за повісткою. Однак про існування цієї повістки Позивач дізнався тільки 01 квітня 2025 року під час явки за власною ініціативою до Відповідача.

2)Згідно із текстом постанови, на думку посадової особи Відповідача, Позивач вчинив правопорушення 15 грудня 2024 року внаслідок неявки за повісткою. Саме цю дату слід вважати датою виявлення порушення, а саме дату неявки неякою за повісткою. Відповідно, строк притягнення до відповідальності, передбачений статтею 38 КУпАП, сплинув, через 3 місяці після виявлення правопорушення, однак постанова про притягнення його до відповідальності винесена 07 квітня 2025 року, чим порушено вимоги статті 38 КупАП

Відповідач надав відзив, в якому просить відмовити в позові в повному обсязі.

Зазначає, що 29 листопада 2024 року Позивачеві скеровувалась повістка про виклик на 15 грудня 2024 року, яка повернулась до Відповідача в зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

01 квітня 2025 року, під час явки Позивача до Відповідача, стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення та розгляд справи призначено на 07 квітня 2025 року.

Позивач з`явився на розгляд справи та за результатами розгляду стосовно нього винесена постанова про притягнення до відповідальності.

Строк притягнення до відповідальності не порушено, оскільки особа може бути притягнута до відповідальності протягом 3 місяців з моменту виявлення правопорушення. Чітка вказівка на момент виявлення правопорушення в законі відсутня, а тому ця обставина підлягає встановленню в кожному випадку окремо. Вважає, що в даному випадку виявлення вчинення сам правопорушення можливе тільки після явки особи та формування відповідного рапорту про виявлення. Процедура фіксації та притягнення до відповідальності є довгою та фактично наявність факту вчинення правопорушення можливо тільки після спілкування з особою, збору, дослідження та оцінки наявних доказів.

Посилається на висновки Верховного Суду у справі № 804/401/17 та Восьмого апеляційного суду у справі № 352/720/24, в якій надано оцінку характеру триваючого правопорушення.

Вважає, що неявка Позивача в період часу з 15 грудня 2024 року по 01 квітня 2025 року свідчить про триваючий характер правопорушення, а тому відповідний строк не сплинув, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

ІІІ. Докази, досліджені судом

Докази надані Позивачем

1.Паспорт Позивача, згідно із яким він зареєстрований в

АДРЕСА_1 .Постанова про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої 07 квітня 2025 року Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Згідно фабули постанови Позивач в умовах особливого періоду не з`явився своєчасно за повісткою від 29 листопада 2024 року, виписаною на 15 грудня 2024 року, чим порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Копія постанови отримана Позивачем 07 квітня 2025 року, про що свідчить його підпис

3.Повістка № 1501140 від 29 листопада 2024 року, скерована Позивачеві за адресою АДРЕСА_2 та згідно із якою Позивачеві необхідно з`явитись до Відповідача 15 грудня 2024 року для уточнення даних

4.Військовий квиток Позивача

5.Виписка із медичної картки хворого, згідно із якою Позивач перебував на лікуванні з 28 листопада по 02 грудня 2024 року

Докази, надані Відповідачем

6.Анкета особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, згідно із якою дата звернення до ТЦП з приводу порушення 01 квітня 2025 року.

7.Трекінг листа 828, згідно із яким 11 грудня 2024 року лист повертається Відправнику, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою

8.Облікова картка Позивача, згідно із якою він перебуває на обліку Відповідача. Порушник військового обліку з 25 грудня 2024 року.

9.Облікова картка Позивача

10.Повістка від 29 листопада 2024 року, згідно із якою Позивачі належить з`явитись до Відповідача на 15 грудня 2024 року для уточнення даних

11.Опис вкладення до поштового відправлення 828, скерованого Позивачеві

12.Рапорт начальника першого відділу Відповідача від 01 квітня 2025 року, згідно із яким встановлено факт неявки Позивача до Відповідача на 15 грудня 2024 року.

13.Розписка Позивача про одержання повістки про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

Позивач проживає в АДРЕСА_2 та перебуває на обліку як військовозобов`язаний у Відповідача, що визнається сторонами, а також підтверджується копією паспорту (пункт ІІІ.1 Рішення).

29 листопада 2025 року посадовою особою Відповідача за зареєстрованою адресою Позивача скеровано повістку про необхідність явки Позивача до Відповідача на 15 грудня 2024 року для уточнення анкетних даних, що підтверджується повісткою (пункт ІІІ.3 Рішення).

11 грудня 2024 року до Відповідача повернулось рекомендоване повідомлення про вручення повістки із поміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що підтверджується трекінгом ( пункт ІІІ.7 Рішення)

Позивач в зазначений у повістці час до Відповідача не з`явився, що підтверджується рапортом та постановою (пункти ІІІ.2, ІІІ.12 Рішення).

07 квітня 2025 року уповноваженою особою Відповідача винесено постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП. Згідно фабули постанови, Позивач в умовах особливого періоду не з`явився своєчасно за повісткою від 29 листопада 2024 року, виписаною на 15 грудня 2024 року, чим порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується постановою (пункт ІІІ.2 Рішення).

V. Висновки суду

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчиненими в особливий період.

Таким чином, вказана стаття є бланкетною, яка відсилає до інших нормативно правових чи підзаконних нормативно правових актів, якими встановлено порядок військового обліку.

Згідно із текстом оскаржуваної постанови, Позивач порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до цієї норми права громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

В ході розгляду справи встановлено що, Позивачеві за його місцем проживання скерована повістка про необхідність явки до Відповідача на 15 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для уточнення своїх персональних даних.

Відповідно до пункту 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Відповідно до пункту 34 Порядку повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Позивачеві повістка скерована за його місцем проживання та повернулась із поміткою від 11 грудня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою»,

Таким чином, Позивач вважається належним чином повідомленим про необхідність явки до Відповідача на 15 грудня 2024 року, однак не з`явився за викликом.

В зв`язку із викладеним, в діях Позивача вбачається порушення вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

щодо строків притягнення до відповідальності

Відповідно до частини дев`ятої статті 38 кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивач викликався та не з`явився за повісткою у конкретну визначену дату, а саме 15 грудня 2024 року.

При цьому про факт отримання Позивачем повістки Відповідачеві стало відомо 11 грудня 2024 року після отримання рекомендованого повідомлення про вручення повістки із позначкою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що підтверджується трекінгом листа, наданого Відповідачем.

Таким чином, після неявки Позивача 15 грудня 2024 року за повісткою, Відповідачеві стало відомо про факт Позивача за викликом до Відповідача у строк та місце, зазначені в повістці та, як наслідок, про порушення Позивачем вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що порушення Позивачем вимог статті 210-1 КУпАП виявлено посадовими особами Відповідача саме після неявки Позивача у визначені у повістці дату та час, а не 01 квітня 2025 року після явки Позивача до Відповідача, оскільки Позивач притягається до відповідальності за неявку саме у визначені у повістці дату та час - 15 грудня 2025 року, а не за неявку в період часу з 15 грудня 2024 року до 01 квітня 2025 року (про що, як підставу для визнання характеру правопорушення триваючим зазначається у відзиві).

Таким чином, визначений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_2 до відповідальності в цій справі сплинув 15 березня 2025 року, в той час як постанова про його притягнення до відповідальності винесена 07 квітня 2025 року, тобто поза межами вищевказаного 3-місячного строку з моменту виявлення правопорушення.

Суд відхиляє доводи представника Відповідача щодо триваючого характеру правопорушення із посиланням на судові рішення у справі № 352/720/24, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.

Враховуючи посилання на висновки апеляційного, а не Верховного Суду, під час розгляду цієї справи Суд не бере до враховує висновки у справі № 352/720/24.

Суд також не бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, на яку міститься посилання в судовому рішенні, яким, в свою чергу, обгрунтовує свою позицію Відповідач.

Так, предметом спору у справі 804/401/17 є стягнення адміністративно-господарської санкції на підставі статті 250 Господарського кодексу України. Верховний Суд в своїй постанові посилається на рішення Конституційного Суду (справа про відповідальність юридичних осіб) від 30 травня 2001 року № 7-рп/2001, згідно якого притягнення до юридичної відповідальності має здійснюватися у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про порушення юридичними особами норм законодавства. Стан регулювання притягнення юридичних осіб до відповідальності, зокрема, щодо визначення строків застосування до них заходів впливу, Конституційний Суд України вважає неповним і таким, що не відповідає конституційному визначенню України як правової держави. При цьому, законодавець може диференціювати строки притягнення до відповідальності, процедуру застосування заходів впливу до порушників законодавства залежно від особливостей суспільних відносин, що регламентуються зазначеним законодавством. За своєю юридичною природою несвоєчасна сплата адміністративно-господарських санкцій - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

В той же час предметом спору у цій справі є притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності за неявку до суб`єкта владних повноважень у дату та час, визначені в повістці про виклик.

За таких обставин, в зв`язку із різним предметом відносин, складом осіб ( фізичні та юридичні особи відповідно), предметом стягнення (адміністративне правопорушення та адміністративно-господарська санкція) Суд вважає нерелевантними відношення у справі, що він розглядає, до відносин у справі № 804/401/17 та не бере до уваги вищевказані висновки під час розгляду цієї конкретної справи.

VI. Щодо судового збору

Відповідно до статті 139 кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі,.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то судові витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 605, 60 гривень мають бути покладені на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 290 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 07 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 гривень за порушення частини третьої статті 210 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 605 ( шістсот п`ять) гривень 60 ( шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

ПОЗИВАЧ:

ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ВІДПОВІДАЧ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО