Справа № 380/24792/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 рокусправа № 380/24792/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.11.2024 № 87 «Про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення, а саме з 13.11.2024.

В обґрунтування позову покликається на те, що 13.11.2024 звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення їй дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення №87 від 19.11.2024 про відмову у призначенні дострокової пенсії через відсутність документів, що підтверджують визнання доньки позивача дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Позивач вважає, що рішення ГУ ПФУ в Вінницькій області № 87 від 19.11.2024 є протиправним та не законним, тому звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою від 16.12.2024 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

23.12.2024 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №23456), відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем до заяви про призначення пенсії не долучено висновку лікарсько-консультаційної комісії, який визнавав її дитину як дитину з інвалідністю. Вважає, дії ГУ ПФУ у Львівській області правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.

03.01.2025 від відповідача 2 надійшов відзив на позовні заяву (вх. № 336), в якому представник пояснив, що за наслідками розгляду заяви позивача з доданими до неї документами, ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №87 від 19.11.2024, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком, відповідно до п. 3 ст. 115 Закону №1058, оскільки документ, що підтверджує визнання дочки заявниці дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, не відповідає п. 2.18 Порядку. За результатами розгляду заяви позивача з доданими документами, страховий стаж становить 24 років 4 місяців 18 днів. За результатами розгляду наданих документів до страхового стажу зараховано всі періоди. Крім цього, представник зазначив, що суд не може вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження останнього та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що 13.11.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення їй дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення №87 від 19.11.2024 про відмову у призначенні дострокової пенсії через відсутність документів, що підтверджують визнання доньки позивача дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Позивач із такою відмовою не погоджується, відтак, змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується довідкою виданою Сокальською міською радою Львівської області №458 від 06.11.2024.

Відповідно до наявних в матеріалах справи медичних документів, дитина позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства.

Згідно довідки виданої Управлінням соціальної ветеранської поліклініки Нововолинської міської ради №132/04 від 10.05.2024 позивачу в період з 19.05.2005 по 25.08.2023 була призначена допомога ДСД особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю.

З метою отримання завірених копій медичних висновків на дитину з інвалідністю віком до 18 років, позивач звернулася до Управління соціальної та ветеранської поліклініки (УСВП Нововолинської міської ради), однак надати зазначені документи виявилося неможливим, оскільки 06.05.2014 паперова особова справа одержувача соціальної виплати за запитом передана в УСЗН Сокальською РДА (с. Войславичі), що підтверджується листом №1300-5222-6/142342 від 13.08.2024.

У відповідь на звернення позивача від 02.10.2024 Управління соціального захисту населення Червоноградської районної військової адміністрації Львівської області надало лист №886-02/07 від 15.10.2024, відповідно до якого у період з 01.05.2014 по 31.10.2015 згідно постанови КМ України №189 позивач отримувала в управління тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. З огляду на назначене, в управління відсутні копії медичних висновків відносно ОСОБА_3 .

Відповідачами не заперечується той факт, що ОСОБА_3 визнана дитиною - інвалідом з дитинства, а також щодо наявності у позивача стажу, достатнього для призначення пенсії, а саме 24 роки 4 місяці 18 дні згідно з п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, спірним питанням при розгляді даної справи є правомірність відмови відповідача 2 в призначенні пенсії позивачу згідно з п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав того, що донька позивачки визнана інвалідом з дитинства, а позивачем не було надано висновку лікарсько-консультативної комісії, який би підтверджував визнання дочки заявниці дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України, позивачу станом на 10.12.2024 (день звернення до суду) виповнилося 50 років.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Право жінки на дострокове призначення пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, на час виникнення спірних відносин встановлено пунктом 3 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 3 наведеної норми Закону визначено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п. 2.18 постанови Пенсійного фонду України «Про затвердження «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» (далі - Порядок), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

З копії корінця медичного висновку №40 від 09.10.2003, медичного висновку №33 від 12.05.2005, медичного заключення обласної лікарсько-консультативної комісії №5976 від 18.06.2008 та довідки комунального некомерційного підприємства «Нововолинська центральна міська лікарня» №1340 від 08.08.2024, вбачається, що донька позивача є дитиною - інвалідом з дитинства.

Підставою для відмови позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком слугувало ненадання висновку лікарсько-консультативної комісії, який би підтверджував визнання дочки заявниці дитиною з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача 2 про ненадання позивачем усіх документів, необхідних для призначення пенсії.

Так, зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що право на призначення дострокової пенсії мають не тільки матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а і матері осіб з інвалідністю віком до 16 років.

Документи, які підтверджують встановлення у віці до 16 років інвалідності дитині позивача, були надані відповідачу із заявою про призначення пенсії.

Таким чином, позивачем було надано до органу Пенсійного фонду України всі передбачені чинним законодавством, зокрема, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи, необхідні для призначення їй дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, а саме документи, які підтверджують, що інвалідність її доньки настала до виповнення їй 16 років.

Аналізуючи вказані норми закону, враховуючи, що донька позивача визнана інвалідом з дитинства, мала медичні показання для визнання її інвалідом дитинства, позивач досягла 50 років та має страховий стаж 24 роки 4 місяці 18 днів, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення дострокової пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 31.07.2018 у справі № 501/2838/16-а.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем 2 при прийнятті оскаржуваного рішення дотримані не були.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідком розгляду справи, враховуючи надані сторонами докази, а також норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем 2 належними і допустимими доказами не доведено правомірності прийнятого ним рішення.

За таких обставин, суд вважає, що відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач 2 діяв не у спосіб, визначений законом.

Відтак, суд вважає необхідним визнати таку відмову протиправною, а рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 19.11.2024 №87 - скасувати.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача на отримання пільгової пенсії, то суд зазначає таке.

У п. п. 27, 28 постанови від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 Верховний Суд вказав таке: « 27. У справі, яка розглядається суди встановили, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого ОСОБА_1 з 11.01.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016.

28. Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ Волинської області, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення».

У цій справі заяву позивача про призначення дострокової пенсії за віком за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке за результатами її розгляду ухвалило оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії. Отже, право позивача на призначення дострокової пенсії за віком порушило саме ГУ ПФУ у Вінницькій області, з огляду на що саме його належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Щодо дати, з якої належить зобов`язати відповідача 2 призначити пенсію позивачу, то суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Тобто, в даному випадку пенсію належить призначити з 13.11.2024.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем 2 доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.11.2024 №87 «Про відмову у призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) достроково призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію на підставі її заяви від 13.11.2024 про дострокове призначення пенсії за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.11.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 17.06.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна