Справа № 362/539/25
Суддя: Кравченко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/539/25
Провадження № 2-а/362/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2025 р. року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2025 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною позовною заявою з вимогою скасувати постанову від 09 січня 2025 р. серії ЕНА №3825813 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії ЕНА №3825813 від 09 січня 2025 р. (далі - Постанова), складеною капралом 1 взводу 3 роти 4 бат. Полк-1 Управління патрульної Поліції в місті Києві - Менчий Ольгою Сергіївною, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вважає накладене стягнення необґрунтованим, оскільки на переконання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, він не допустив порушення п.8.7.3 ПДР, а саме: порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Зазначає, що 09 січня 2025 р., близько 22 год. 25 хв., керуючи автомобілем HONDA CR-V номерний знак НОМЕР_1 , рухалася по Набережному шосе в м. Києві в напрямку мосту Патона та перед мостом Патона повернула на з`їзд до бульвару Миколи Міхновського. Проїхавши на зелений сигнал світлофора, що знаходиться на перетині бульвару Миколи Міхновського та вулиці Старонаводницької, продовжила свій рух по бульвару Миколи Міхновського в сторону станції метро Звіринецька (попередня назва станція метро Дружби народів). Враховуючи відсутність перешкод для вільного руху бульваром, швидкість потоку руху автомобілів складала орієнтовно 50 км/год. Продовжуючи рух бульваром М. Міхновського в бік станції метро Звіринецька, наблизилася до світлофора (орієнтовна відстань від попереднього світлофора до даного складає 670 метрів, що зумовило рух автомобіля з постійною максимально дозволеною швидкістю), на якому було увімкнено зелене світло, що дозволяло рух далі. Однак при наближенні до світлофора та стоп - лінії зелене світло світлофора почало миготіти, що інформувало про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух - жовтий. Разом з тим, враховуючи швидкість руху автомобіля (близько 50 км/год.) та коротку відстань до стоп-лінії, здійснити повну зупинку автомобіля до стоп - лінії не було можливо без здійснення екстреного гальмування, що могло створити аварійну обстановку для автомобілів, що рухалися позаду неї. Окрім того, навіть здійснивши екстрене гальмування, з великою вірогідністю автомобіль не зупинився б до стоп - лінії і міг зупинитися на пішохідному переході, який знаходиться на відстані до 5 метрів від стоп - лінії, що заборонено ПДР та спричинило б незручності для пересування пішоходів. Тому враховуючи швидкість руху, замалу відстань до стоп-лінії та пішохідного переходу, неможливість повної зупинки автомобіля до стоп-лінії без застосування екстреного гальмування, відсутність перешкод для продовження руху та можливість забезпечення безпеки дорожнього руху, було прийнято рішення продовжити рух на дозволяюче рух миготливе зелене світло світлофора, що вона і зробила.

Продовжуючи рух по бульвару М. Міхновського в м. Києві в районі ст. метро Звіринецька позивач побачила автомобіль патрульної поліції позаду свого автомобіля та на вимогу патрульних здійснила зупинку автомобіля.

Капралом 1 взводу 3 роти 4 бат. Полк-1 Управління патрульної Поліції в місті Києві - Менчий Ольгою Сергіївною було повідомлено, що причиною зупинки автомобіля став проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Позивач пояснила капралу ОСОБА_2 , що вона проїжджала на миготливе зелене світло світлофора і не вважає, що вчинила правопорушення, натомість капрал наполягала на тому, що стоп-лінію автомобіль перетнув вже на жовтий сигнал світлофора.

Можливо і дійсно, коли автомобіль впритул наблизився до світлофора та знаходився під ним, світло з миготливого зеленого переключилося на жовте, але позивач вже не мала можливості це побачити, через відсутність оглядовості з машини.

Варто також зауважити, що даний світлофор не обладнаний цифровим табло з відліком часу між переключенням одного сигналу світлофору на інший.

Разом з тим, при проїзді регульованого пішохідного переходу на зелений миготливий сигнал, розуміючи, що він зміниться на жовтий сигнал світлофора, позивач керувалася п. 8.11 Правил дорожнього руху, яким визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, капралом ОСОБА_2 не було враховано п. 8.11 Правил дорожнього руху, не враховано швидкість руху мого автомобіля при під`їзді до світлофора та не можливість зупинити автомобіль до стоп-лінії, не вдаючись до екстреного гальмування, не враховано дорожню обстановку, та відсутність у позивача перешкод для продовження руху та можливість забезпечити безпеку дорожнього руху та не нашкодити іншим учасникам дорожнього руху.

Враховуючи вище викладене та керуючись п. 8.11 Правил дорожнього руху, позивач вважає, що в даному випадку проїзд регульованого пішохідного переходу, як вважає капрал Менчий О.С., на заборонений жовтий сигнал світлофора - не є порушенням Правил дорожнього руху, а отже підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у капрала ОСОБА_2 не було.

Окрім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими капрал обґрунтувала свій висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

24.03.2025 р. представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав до суду відзив, мотивований наступним. Відповідно до Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), а саме підпунктом «ґ» пунктом 8.7.3. ПДР визначено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Щодо відеозапису події, відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином в управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали, на підставі яких була винесена постанова серії ЕНА № 3825813 від 09.01.2025 р. Вважає, що позивач порушила процесуальний строк звернення до суду, тому позовна заява має бути повернута позивачу відповідно до статті 123 КАС України. За таких обставин просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до таких висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 09 січня 2025 р. капралом 1 взводу 3 роти 4 бат. Полк-1 Управління патрульної Поліції в місті Києві - Менчий Ольгою Сергіївною було складено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 3825813 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушила п.п. "ґ" п.8.7.3 ПДР України, а саме: 09.01.2025 о 22:31 в м.Києві по бульвару Миколи Міхновського (Дружби народів), керуючи ТЗ Honda CR-V, д.н.з. « НОМЕР_1 », проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чи порушив п.8.7.3 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3 (б) ПДР України визначено що, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Згідно з п.п. ґ п. 8.7.3 ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 , якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивач у позовній заяві факт вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення не визнає та з винесеною відносно нього постановою не згідний.

Водночас, заперечуючи проти вчинення правопорушення, зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

При вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

Натомість, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності.

Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що постанову серії ЕНА №3825813 від 09 січня 2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 159, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №3825813 від 09 січня 2025 р. по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кравченко Л.М.