Справа № 465/9911/24
Суддя: Баран О. І.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/9911/24
Провадження 2-а/465/4/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О. І.

з участю секретаря судових засідань Щирби Ю.Ю.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Бачинського О.М.,

представника відповідача: Шпакової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1),

предмет позову: визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2024 року уповноважений представник позивача, адвокат Бачинський Остап Михайлович, через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, у якому просив суд:

скасувати «постанову винесену на підставі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ №00749663 від 02.12.2024 14:28:27 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та п.15.10 (в) ПДР».

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.12.2024 відкрито провадження у справі, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, судове засідання у справі призначено на 30.12.2024 (а.с. 51-52).

24 грудня 2024 року надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України за відсутності публічно-правового спору, мотивоване відсутністю акта індивідуальної дії та фактичну наявність лише повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, складеного за відсутності технічної можливості встановити відповідальну особу (а.с. 59-83).

30 грудня 2024 року на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі з клопотанням про відкладення її розгляду (а.с. 90-99).

12 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, з наданням копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №00749663, датованої 14.01.2025. З урахуванням уточненої заяви позивач просив суд:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ЛВ №00749663 від 14.01.2025, винесену на підставі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ №00749663 від 02.12.2024 14:28:27, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та п.15.10 (в) ПДР (а.с. 103-111).

14 лютого 2025 року на адресу суду надійшли пояснення представника відповідача (а.с. 112-120).

25 лютого 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на уточнення позовних вимог (а.с. 123-135).

12 березня 2025 року представником позивача на адресу суду подано додаткові пояснення (а.с. 145-164).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Аргументи позивача

Позовну заяву обґрунтовано фактичним паркуванням автомобіля на краю тротуару, обмеженого газоном ліворуч та попереду.

Проаналізувавши матеріали фотофіксації http://inspector.lviv.ua, звернено увагу суду на те, що на жодній із семи фотографій не зафіксовано здійснених інспектором замірів відстані, а відтак і не доведено складу правопорушення. При цьому, позивачем проведено власні заміри та зазначено про те, що для вільного проходу пішоходів збережено більше 2 м. тротуару (3.6 метри від правого боку автомобіля до газону і більше 5 метрів від його задньої частини). Ця частина тротуару є продовженням руху пішоходів вздовж будинку. При цьому, через газон знаходиться ще один, паралельний до дороги, тротуар, шириною 2 м., яким також користуються пішоходи. Отже, за місцем паркування позивача пішоходи мали можливість пройти двома тротуарами шириною більше 2 м. кожен. Відтак, автомобіль не створював перешкод руху пішоходів, а окрім того відповідач не надав доказів того, що цей автомобіль стояв з порушенням ПДР України. При цьому, посилаючись на одне із рішень Франківського районного суду м. Львова, звернув увагу на те, що положеннями чинних ПДР України, не визначено конкретного краю тротуару, на якому може бути здійснене паркування. Відповідно, при збереженні загальної ширини проходу для пішоходів щонайменше 2 метри відповідальність водія за порушення правил стоянки виключається.

Зважаючи на проведені позивачем заміри та їх результати, а також на викладену у спірному рішенні фабулу, з урахуванням уточненої заяви просив позов задовольнити, постанову скасувати а провадження закрити.

Заперечення відповідача

Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився.

Після подання уточнених позовних вимог представником позивача подано додаткові пояснення та акцентовано увагу суду на відсутності предмета спору на час звернення до суду.

Позиція відповідача зводиться до здійснення фіксації адміністративного правопорушення відповідно до примітки ст. 14-2 КУпАП, із врахуванням дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат.

Представлені позивачем фотоматеріали здійснені вздовж тротуару або до газону, тобто без прив`язки щодо нерухомих об`єктів.

Автомобіль позивача припаркований на тротуарі таким чином, що він розміщений не на краю тротуару, а тому необхідність проведення замірів розташування транспортного засобу у відповідача не виникала.

Вважає, що транспортний засіб позивача був розміщений без дотримання вимог вказаного у спірному рішенні підпункту, оскільки був розміщений на тротуарі, а відтак твердження позивача про те, що ним не було порушено вимоги ПДР, є безпідставним. При цьому рух тротуаром не допускається, у зв`язку із чим й паркування у такий спосіб є недопустимим.

Щодо визначення вжитого в п. 15.10 «в» ПДР України поняття «край тротуари» просить врахувати правову позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17.

У судовому засіданні, яке відбулось 17.06.2025 учасники свої вимоги за заперечення підтримали. Позивач та його представник просили позов задовольнити. Представник відповідача просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини

Повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00749663 від 02.12.2024 зазначено про те, що 02.12.2024, 14:28:26, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 134, інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІ ЛМР Ковальчуком Ростиславом Володимировичем, в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Chevrolet Aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , стоянка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (п.15.10 (в) ПДР. Зазначено про те, що у відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, у вищезазначеному повідомлені вказано посилання на веб-сайт http://inspector.lviv.ua, із розміщеними у ньому фото матеріалами, та надано ідентифікатор доступу у вигляді серії і номера повідомлення та державного номерного знаку транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 10).

Фотофіксація адміністративного правопорушення проведена інспектором з паркування програмно-апаратним комплексом, який функціонує на основі програми «Інспектор» (а.с. 119).

Матеріали фотофіксації відповідача містять мітки дати, часу, марки, моделі, реєстраційного номерного знаку транспортного засобу, адреси, географічних координат.

На фотографії позивача на а.с. 22, представником позивача під час дослідження доказів зазначено про те, що за результатом самостійно проведених ним замірів зазначено про те, що

від правого боку автомобіля до газону залишалось 3,6 м., на а.с. 23 зазначено про те, що на ній зображено відстань більше 5 метрів від задньої частини автомобіля. На а.с. 18 представником позивача ручкою із чорнилом синього кольору у судовому засіданні обведено орієнтовне місце зупинки автомобіля позивача на роздруківці карти www.google.com.ua/maps.

Постановою від 14.01.2025 серії ЛВ № 00749663, складеною головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил паркування та тимчасового затримання транспортних засобів управління безпеки та вуличної інфраструктури ДММ та ВІ ЛМР Ковальчуком Ростиславом Володимировичем, про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту указаної постанови, 02.12.2024 о 14 год. 28 хв. водієм транспортного засобу «Chevrolet Aveo», SF69Y, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , здійснено стоянку на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м за адресою м. Львів вул. Генерала Чупринки, 134, чим порушено вимоги п.15.10 (в) ПДР, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 104)

Не заперечуючи паркування автомобіля «Chevrolet Aveo», SF69Y, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 у зазначеному місці й часі, позивач у судовому засіданні доводив правомірність такого паркування.

При цьому учасниками не заперечується, що на місці стоянки транспортного засобу відсутні місця, позначені відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.

Оцінка суду

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 (далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. (надалі ПДР України).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За правилами ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.10 ПДР України терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

При цьому, слід врахувати положення п. 15.10(в) ПДР, а саме в частині визначення умов, з дотриманням яких стоянка в межах тротуару є дозволеною.

Із змісту норми п.15.10 ПДР слідує, що стоянка забороняється, зокрема:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

Відтак, стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива лише у чітких випадках.

Як зазначено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі № 465/3674/23, із скасуванням рішення Франківського районного суду міста Львова від 09.11.2023 та прийняттям нового про відмову у задоволенні позову:

«Вказані випадки стосуються заборони стоянки транспортних засобів на тротуарі, однак містять два винятки: наявність місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, та розташування легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відмінність між цими допустимими винятками полягає в розташуванні транспортного засобу: у першому винятку на тротуарі за наявності відповідних дорожніх знаків, в другому винятку - на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Водночас, за диспозицією пп.«в» п.15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля проїзної частини автомобільної дороги (вулиці) для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром.

Відповідно до пункту 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів.

[…] Як видно з матеріалів фотофіксації, транспортний засіб […] був припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що автомобіль позивача був розташований на тротуарі, а не на його краю зі сторони проїзної частини дороги». Аналогічні висновки зроблено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 462/5628/23, із скасуванням рішення суду першої інстанції та відмовою у задоволенні позову, після встановлення парковки транспортного засобу між газоном та сквером, із констатацією його паркування на тротуарі у такий спосіб, що він розміщений не на краю тротуару.

Застосовуючи постанову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.07.2023 у справі № 161/6229/23 зазначив таке:

«Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Натомість, відповідно до фотознімків, належний позивачу транспортний засіб був припаркований ОСОБА_2 не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а з іншої сторони до прилеглої будівлі.

За таких обставин, доводи позивача про дотримання нею пп. «в» п.15.10 ПДР є необґрунтованими та безпідставними, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення п.п. «б» 15.10 ПДР».

Відтак, вирішуючи питання щодо неправомірності притягнення до адміністративної відповідальності необхідно встановити дотримання позивачем умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів, однією із яких є розташування транспортного засобу на краю тротуару.

Суд бере до уваги також постанову Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 464/1703/17 за подібних правовідносин, у якій, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і направляючи справу на новий розгляд, звернено увагу на таке:

«21. Твердячи про відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності суди попередніх інстанцій виходили з того, що припаркований автомобіль не створював перешкод дорожньому руху і руху пішоходів, а окрім того відповідач не надав доказів того, що цей автомобіль стояв з порушенням ПДР.

22. Колегія суддів погоджується з тим, що для притягнення до адміністративної відповідальності з наведених підстав необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону. У цьому зв`язку створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки (частина третя статті 122 КпАП).

23. У контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.

24. Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху».

При цьому, як уже неодноразово роз`яснено Восьмим апеляційним адміністративним судом, у тому числі у постановах від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23, від 13.12.2023 у справі № 569/16117/23, від 23.01.2024 у справі № 465/3674/23, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром. Крім цього, у постанові від 04.10.2023 у справі № 461/5201/23 суд також, встановивши за матеріалами фотознімків, факт розміщення автомобіля не на краю тротуару зазначив про відсутність обов`язку відповідача у проведенні замірів розташування транспортного засобу. Крім цього, у контексті обставин справи, суд звернув увагу на те, що для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухалися вздовж тротуару.

Відповідно до наявних матеріалів фото фіксації, належний позивачу транспортний засіб був припаркований не на краю тротуару, що знаходиться біля полоси руху для транспортних засобів, а далеко за її межами, ближче до прилеглої будівлі, та, як зазначено самим позивачем на другому, із двох паралельних один до одного тротуарів. Паркування автомобіля у зазначеному місці ніяким чином не може трактуватися як таке, що здійснено на краю тротуару і передбачало уникнення руху транспортного засобу, тобто джерела підвищеної небезпеки, по тротуару.

За таких обставин, доводи позивача про дотримання ним п. 15.10(в) ПДР України, ґрунтуються на їх суб`єктивному тлумаченні, а тому є необґрунтованими та безпідставними, відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. 241-245, ст. 250, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 255 КАС України).

Повний текст рішення складено 18.06.2025.

Суддя: Баран О.І.