Справа № 440/2426/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. Справа № 440/2426/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) у справі №440/2426/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23 січня 2025 року №17 про відмову в перерахунку пенсії - переході з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 14.01.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, зарахувавши до стажу державної служби усі періоди її роботи з 01.08.1979 по 16.12.2024 у фінансових органах та органах державної податкової служби Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має право правові підстави для переведення її на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №17 від 23.01.2025.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби, та прийняти рішення по суті заяви від 14.01.2025 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання по справі, і є підставою для скасування судового рішення.

Зазначає, що посади, які обіймала позивач в органах Державної податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби.

Посилається на те, що оскільки чинним законодавством до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців не зараховуються періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби позивача період її роботи в органах податкової служби.

Вказує, що за відсутності станом на 01.05.2016 необхідного двадцятирічного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, позивачу відмовлено в переведені на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року №3723-ХІІ.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та дав їм неналежну оцінку, в результаті чого прийняв необґрунтоване рішення.

Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.01.2025 звернулася до органу Пенсійного фонду України зі заявою щодо проведення перерахунку - перехід з пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу".

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 має здійснюватись відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

23.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №17 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (перехід на інший вид пенсії - з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу").

Підставою відмови зазначено відсутність необхідного стажу державної служби.

Пенсійним органом, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не враховані до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 13 років 5 місяців 7 днів.

Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає вищевказане рішення пенсійного органу, звернулася з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за Законом України "Про державну службу" є протиправним, оскільки пенсійним органом безпідставно не зараховано період роботи позивача в органах Державної податкової служби до стажу державної служби.

З цих підстав суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.01.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби, та прийняти рішення по суті заяви від 14.01.2025 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі по тексту - Закон №3723-XII) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі по тексту - Порядок №229).

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону №889-VIII.

Приписами ст.46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Нормою п.6 Порядку №229 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, враховуючи наведене вище, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, колегія суддів зазначає, що законодавством визначені умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

Приписами п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.07.2018 по справі №569/350/17, від 03.07.2018 по справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 по справі №591/6970/16-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 60 років, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно трудової книжки позивача, вбачається, що вона проходила службу в органах податкової служби:

21.01.1993 - на посаді старшого державного інспектора відділу обліку звітності Державної податкової інспекції по Чутівському району в порядку переведення з райфінвідділу (Наказ №3-л-о від 21.01.1993);

07.02.1994 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби III рангу (Наказ №2 від 07.02.1994);

30.03.1994 - прийнята Присяга державного службовця;

01.12.1995 25.11.1996 - переведена на посаду начальника відділу обліку і звітності (Наказ №28 від 01.12.1995); у зв`язку з ліквідацією державної податкової інспекції по Чутівському району і створенню державної податкової адміністрації, звільнена із займаної посади в порядку переведення в державну податкову адміністрацію в Чутівському районі (Наказ №13 від 25.11.1996);

26.11.1996 - 01.06.1998 виконуюча обов`язки начальника відділу комп`ютеризації, обліку та звітності (Наказ №5-0 від 02.12.1996); 02.01.1997 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби II рангу (Наказ №3 від 30.01.1997);звільнена із займаної посади у зв`язку із ліквідацією ДПІ в Чутівському районі на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (Наказ № 31-л від 29.05.1998);

17.02.1998 - Державна податкова адміністрація в Чутівському районі перейменована в Державну податкову інспекцію в Чутівському районі Полтавської області (Підстава: Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державну податкову службу України», ст. 5 від 05.02.1998 року №83/98-ВР);

02.06.1998 - на посаді головного державного податкового інспектора відділу обліку, звітності і прогнозування надходжень (Наказ №26 від 02.06.1998);

01.03.2001 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу (Наказ №8-л від 01.04.2001);

01.09.2003 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора групи обліку та звітності Чутівського відділу Карлівської МДПІ у зв`язку зі зміною штатного розпису (Наказ №29 від 01.09.2003);

01.01.2005 - 29.02.2012 на посадц завідуючого сектору обліку та звітності Чутівського відділу Карлівської МДПІ у зв`язку зі зміною штатного розпису (Наказ №5-л від 20.01.2005);звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Карлівську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби на підставі п.5 ст. 36 КзПП України (Наказ №15-л від 29.02.2012);

01.11.2005 - присвоєно спеціальне звання радника податкової служби III рангу (Наказ №30-л від 07.11.2005);

01.03.2012 - 26.06.2013 на посаді головного державного податкового інспектора Чутівського відділу Карлівської МДПІ Полтавської області ДПС (Наказ №1-л від 01.03.2012); звільнена у зв`язку з переведенням на роботу в Карлівську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби на підставі п.5 ст. 36 КзПП України (Наказ №15-л від 29.02.2012);

27.06.2013 - 08.06.2015 на посаді головного державного інспектора координаційно-моніторингову відділу Карлівської ОДПІ Головного управління Міндоходів в Полтавській області (Наказ №1-л від 27.06.2013); звільнена із займаної посади у зв`язку з переводом до Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, п. 5 ст. 36 КЗпП України (Наказ №40-л від 08.06.2015);

27.06.2013 - присвоєно 12 (дванадцятий) ранг державного службовця (Наказ №1-л від 27.06.2013);

27.12.2013 - присвоєно спеціальне звання - радник податкової й митної справи III рангу (наказ №25-л від 27.12.2013);

09.06.2015 - призначена в порядку переводу з Карлівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Полтавській області на посаду головного державного інспектора координаційно-моніторингового відділу (Наказ №3-л від 09.06.2015);

18.02.2016 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу моніторингу доходів і обліку звітності (Наказ № 4-л від 18.02.2016);

03.06.2016 - переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора Чутівського відділу (Наказ №38-л від 02.06.2016);

13.09.2018 - звільнена із займаної посади в порядку переведення до Головного управління ДФС в Полтавській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» (Наказ № 12-л від 10.09.2018);

14.09.2018 - на посаді старшого державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліково-звітних систем Карлівського управління (Наказ №141-о від 13.09.2018);

01.04.2019 - переведена у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на посаду головного державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліково-звітних систем Карлівського управління, як переможець конкурсу (Наказ №78-о від 25.03.2019);

02.09.2019 - звільнена із займаної посади в порядку переведення до Головного управління ДПС у Полтавській області, відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про державну службу» та п.5 ч.1 ст.36 КЗпП (Наказ №207-о від 02.09.2019);

03.09.2019 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС у Полтавській області на посаду головного державного інспектора сектору моніторингу доходів та обліку платежів Карлівського управління (Наказ №19-о від 02.09.2019);

03.09.2019 - присвоєно 6 ранг державного службовця (Наказ №19-0 від 02.09.2019);

02.01.2020 - у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі назву сектору перейменовано на сектор податкового моніторингу Карлівського управління (Наказ № 1173 від 23.12.2019);

15.09.2020 - переведена у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі на посаду головного державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління електронних сервісів (Наказ №145-о від 14.09.2020);

24.12.2020 - призначена в порядку переведення з Головного управління ДПС в Полтавській області на посаду головного державного інспектора відділу обліку та зведеної звітності управління електронних сервісів (Наказ №24-о від 23.12.2020);

14.07.2022 - назву відділу перейменовано на відділ обліку платежів та зведеної звітності управління економічного аналізу (Наказ №126 від 14.07.2022);

16.12.2024 - припинено державну службу та звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців, відповідно до п.4 ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (Наказ №528-о від 05.12.2024).

Пенсійним органом до стажу державної служби позивача не зараховано період роботи останньої в органах податкової служби з 21.01.1993 по 16.12.2024 до державної служби.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вже згаданої вище норми п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі по тексту - Порядок №283, чинний до 01.05.2016). регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку №283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби та на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про Державну податкову службу в Україні» (далі по тексту - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Частиною 7 ст.15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Згідно з ч.8 ст.15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Окрім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 № 5083-VI, який набрав чинності 12.08.2012, доповнено Податковий кодекс України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі "Статтею 344. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби 344.1. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби України здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України "Про державну службу".".

Відповідно до п.342.4 ст.342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Приписами п.343.1 ст.343 ПК України унормовано, що посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Судом встановлено, що позивач прийняла присягу державного службовця та їй присвоювалися ранги державного службовця, спеціальні звання в період з 21.01.1993 по 16.12.2024 .

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями ст.344 ПК України та Порядку №283.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021 року у справі №500/5183/17 посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд апеляційної інстанції враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в зазначених постановах Верховного Суду, які є релевантними до спірних відносин у даній справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до стажу державної служби позивача підлягає зарахуванню період роботи останньої з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що посади які обіймала позивач в органах Державної податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки йому як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби, а відтак відсутні підстави для зарахування стажу державної служби періодів його роботи в органах податкової служби, є необґрунтованими та суперечать наведеному вище.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №17 від 23.01.2025 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 21.01.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби, та прийняти рішення по суті заяви від 14.01.2025 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі №440/2426/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський