Справа № 560/2355/25
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2355/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Яна» до Розсошанської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство «Яна» звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Розсошанської сільської ради Хмельницької області, в якій просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Розсошанської сільської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви Селянського (фермерського) господарства «Яна» про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 50,0 га, кадастровий номер :03:018:0002.

2. Зобов`язати Розсошанську сільську раду на найближчій сесії повторно розглянути заяву Селянського (фермерського) господарства «Яна» та надати Селянському (фермерському) господарству «Яна» дозвіл на викуп земельної ділянки площею 50,0 га, кадастровий номер :03:018:0002, в порядку статті 128 та пункту 6-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України з розстроченням платежу у 10 років, з правом дострокової сплати вартості земельної ділянки, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, - 1 685 373,29 гривні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Розсошанська сільська рада систематично та безпідставно перешкоджає Селянському (фермерському) господарству «Яна» у реалізації передбаченого законом права на викуп земельної ділянки.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Суд встановив такі обставини справи.

Селянське (фермерське) господарство «Яна» звернулось до Розсошанської сільської ради Хмельницької області із заявою про викуп земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства №23-09/24-01 від 23.09.2024.

Листом Розсошанської сільської ради Хмельницької області від 14.01.2025 №60 позивача повідомлено про те, що за результатами голосування депутатів Розсошанськуої сільської ради відповідне рішення сесії не набрало необхідної кількості ухвальних голосів, тому рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки прийнято не було.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Згідно статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Нормами частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Суд зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача, відповідач зобов`язаний прийняти одне з рішень: про надання дозволу на викуп земельної ділянки чи про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 826/6225/16, К/9901/32433/18.

Оскільки відповідач не прийняв за результатами розгляду звернення позивача рішення, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно допущено бездіяльність.

Водночас, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача та прийняти одне з рішень: про надання дозволу на викуп земельної ділянки чи про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Щодо клопотання про встановлення контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду. Крім цього, враховуючи обставини цієї справи у суду не має підстав вважати, що суб`єкт владних повноважень буде порушувати закон не виконуючи рішення суду, а тому, у задоволенні клопотання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання цього судового рішення слід відмовити.

Позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов Селянського (фермерського) господарства «Яна» задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Розсошанської сільської ради, яка виразилась у не розгляді сесією Розсошанської сільської ради заяви Селянського (фермерського) господарства «Яна» щодо надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 50,0 га, кадастровий номер :03:018:0002.

Зобов`язати Розсошанську сільську раду розглянути заяву Селянського (фермерського) господарства «Яна» та прийняти одне з рішень: про надання дозволу на викуп земельної ділянки чи про відмову у наданні дозволу на викуп земельної ділянки площею 50,0 га, кадастровий номер :03:018:0002.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Селянського (фермерського) господарства «Яна» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Розсошанської сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Селянське (фермерське) господарство «Яна» (с. Лугове, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 32124 , код ЄДРПОУ - 31226038)
Відповідач:Розсошанська сільська рада (вул. Центральна, 4, с. Розсоша, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 31362 , код ЄДРПОУ - 04402899)

Головуючий суддя О.О. Михайлов