Справа № 520/22611/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. Справа № 520/22611/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кропивницької митниці Державної митної служби України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025, по справі № 520/22611/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ»

до Кропивницької митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними і скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № А901000/2024/000142/2 від 29.07.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Кропивницької митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА901020/2024/000349 від 29.07.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № А901000/2024/000142/2 від 29.07.2024.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Кропивницької митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА901020/2024/000349 від 29.07.2024.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисячі) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Кропивницька митниця Державної митної служби України, не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати додаткове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявником вказано, що розмір присуджених судом на користь позивача витрат на правничу допомогу завищений, оскільки не відповідає рівню складності та обсягу виконаних робіт, з урахуванням розгляду справи без виклику сторін. Зазначено, що фактично надані представником позивача послуги зводяться до написання позовної заяви.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ході судового розгляду встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правова допомога позивачу надавалась адвокатським об`єднанням «Роланд» на підставі договору № 2021/03/03 від 22.03.2021 та додаткової угоди № 56 від 30.07.2024 до зазначеного договору.

Пунктом 3 додаткової угоди визначається обсяг послуг, що надаються.

Відповідно до п. 5.1 додаткової угоди сторони визначили суму винагороди (гонорару) в розмірі 20000,00 грн, яка сплачується протягом 5 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди на підставі рахунку адвокатського об`єднання.

Згідно із рахунком на оплату №76 від 05.08.2024 року та платіжною інструкцією від 06.08.2024 р. № 19317 підприємством було сплачено винагороду (гонорар) за надані послуги у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до акту №18 від 10.02.2025 про надання правничої допомоги за договором № 2021/03/03 від 22.03.2021 адвокатом клієнту надано наступні послуги:

- опрацювання документації, наявної у клієнта, щодо взаємовідносин з Кропивницькою митницею ДМС України стосовно здійснення розмитнення товарів за митною декларацією № 24UA77U7 від 29.07.2024, ухвалення митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA901000/2024/000142/2 від 29.07.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2024/000349 від 29.07.2024 для формування предмета, підстав та ціни позову; підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA901000/2024/000142/2 від 29.07.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2024/000349 від 29.07.2024 - витрачено 5 годин, вартість 7500,00 грн;

- ознайомлення з відзивом на позовну заяву Кропивницької митниці ДМС України від 23.08.2024 та доданими до неї доказами у справі № 520/22611/24, підготовка відповіді на відзив та подання її до Харківського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС 27.08.2024 - витрачено 1,66 годин, вартість 2500,00 грн.

Загальна вартість послуг з надання правничої допомоги складає 10000,00 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, виходив з того, що заявлена сума відшкодування витрат є необґрунтованою, виходячи з предмета спору та змісту наданих послуг.

Колегія суддів підтримує такі висновки та зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у Акті наданих послуг, слід вказати, що реальним результатом є складання позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву.

Надаючи оцінку співмірності суми відшкодування критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи, враховуючи принцип співмірності, складність справи, предмет позову та обставини справи, характер і тривалість професійних відносин адвоката з позивачем, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, понесені під час апеляційного розгляду справи у розмірі 5000 грн, є доведеними та документально підтвердженими, тому підлягають відшкодуванню на користь позивача.

При цьому, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

ЄСПЛ у справі «Stankiewicz v. Poland», заява № 46917/99 дійшов висновку, що відмова національних судів у відшкодуванні заявникам судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, в якому вони оскаржували накладення державною інспекцією з праці штрафів і за результатами якого вони домоглися скасування цих рішень як необґрунтованих, становило порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції незалежно від сум цих витрат. Водночас витрати не мають бути понесені безвідповідально чи без належного обґрунтування.

Відтак, митним органом не спростовано правомірність стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Митний орган не довів, що надані послуги були необґрунтованими, недоцільними, а присуджений розмір відшкодування був завищеними та не співмірним зі складністю справи.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницької митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 по справі № 520/22611/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов