Справа № 561/1722/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 561/1722/24 пров. № А/857/706/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2024 року (суддя Світличний Р.В., ухвалена в селищі Зарічне) у справі № 561/1722/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Конопліцького І.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3559070 від 27листопада 2024року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 484,48 грн понесених ним і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору.

23 грудня 2024 року до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла вказана заява, згідно якої адвокат просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача 9000,00 грн понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2024 року залишено без розгляду заяву представника позивача адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, та з наведених у ній підстав, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Просить винести постанову якою задоволити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу від 25.12.24 у судовій справі № 561/1722/24 а заяву про ухвалення додаткового рішення задоволити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2024 року адміністративний позов у цій справі задоволено, постанову відповідача скасовано, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито, розподіллено понесені позивачем судові витрати в частині судового збору в сумі 484,48 грн.

Зазначеним рішенням витрати на правничу допомогу позивача не вирішувалися.

23 грудня 2024 року до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла вказана заява, згідно якої адвокат просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача 9000,00 грн понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Як вже було зазначено, ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2024 року залишено без розгляду заяву представника позивача адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на момент постановлення рішення суду від 23 грудня 2024 року документально підтверджені судові витрати позивача складались лише зі сплаченого судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову (а.с.17), які розподілені судом. Будь-яких інших доказів на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи, на час ухвалення судового рішення матеріали справи не містили.

Відповідно до ч. 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таку заяву позивач зробив при подачі позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (№11-562ас18) вказано про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У абз.268 Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України зазначено, що Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

В обґрунтування витрат на правову допомогу позивач надав суду першої інстанції договір № 14/462/24 від 27 листопада 2024 року, акт виконаних робіт від 23 грудня 2024 року, рахунок-фактуру № .23/12 від 23 грудня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 23/12 на суму 9000,00 грн.

Апеляційний суд також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат слід врахувати чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даній справі посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 26.07.2023 року є помилковими, оскільки правовідносини викладені у вищевказаній постанові не є релевантними.

Колегія суддів зазначає, що правовими підставами залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду у судовій справі № 160/16902/20 слугувало недотриманням позивачем положень частини сьомої статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу та, як наслідок, наявність правових підстав для залишення його без розгляду.

Разом з тим у даній справі № 561/1722/24 позивач заявив, що уразі задоволення позову у строк визначений КАС України до суду буде скерована заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілення судових витрат. Крім того зазначив попередній їх розмір про що було зазначено у позовній заяві. Звертаючись із заявою до суду про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу позивач дотримався строку визначеного частиною сьомою статті 139 КАС.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишаючи без розгляду заяву позивача допустив порушення норм процесуального права, через що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. ст. 243, 250, 252, 310, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2024 року про залишення без розгляду заяви представника позивача адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у справі №561/1722/24 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга