Справа № 160/16866/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 червня 2025 року Справа 160/16866/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 70 000 грн за кожен місяць з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року в розмірі 770 000 грн, без урахування вже виплаченої винагороди в розмірі 30 000 грн. за зазначений період, установленою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (у редакції, чинній до 21.01.2023 року);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити позивачу додаткову грошову винагороду в розмірі 70 000 грн за кожен місяць з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року в розмірі 770 000 грн, без урахування вже виплаченої винагороди в розмірі 30 000 грн. за зазначений період, установленою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (у редакції, чинній до 21.01.2023 року).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 року по 31.12.2022 року, а також докази поважності причин пропуску відповідного строку, оформлене відповідно до вимог статей 161, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (в примірниках відповідно до кількості учасників справи).

16.06.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 10.06.2025 року позивач подав до суду через підсистему "Електронний суд" заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку позивача на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами та поновити позивачу строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами.

Дослідивши вказану заяву представника позивача суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем дислокації військової частини в цей період часу було визначена Донецька область. Оскільки постійне місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_1 потрапило під окупацію, в цей період часу у військовослужбовців, в тому числі і позивача, виникло багато складнощів з місцем розташування та місцем несення служби.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 70 000 грн за кожен місяць з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року в розмірі 770 000 грн, без урахування вже виплаченої винагороди в розмірі 30 000 грн. за зазначений період, установленою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (у редакції, чинній до 21.01.2023 року).

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України від 01.07.2022 року № 2352-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю. Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Так, вищезазначеним Законом України від 01.07.2022 року № 2352-IX частину першу та другу статті 233 Кодексу законів про працю України було викладено у наступній редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."

Таким чином, шляхом внесенням до ст. 233 Кодексу законів про працю України вказаних змін, законодавець увів процесуальні строки для звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з наведеного, тримісячний строк звернення до суду застосовується до правовідносин, які виникли після набрання чинності Законом №2352-IX, тобто з 20.07.2022 року.

В свою чергу суддя звертає увагу на те, що п. 1 глави ХІХ Кодексу законів про працю України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

В ухвалі суду від 10.06.2025 року було зазначено, що позивач з 20.12.2019 року по 24.01.2023 року проходив військову службу на посадах структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також до позовної заяви долучено копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 20.01.2020 року, яким підтверджується, що з військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача було звільнено 24.01.2023 року.

До суду із даною позовною заявою позивач звернувся через підсистему "Електронний суд" 08.06.2025 року.

Також в ухвалі суду від 10.06.2025 року суддя дійшов висновку, що оскільки на момент звернення позивача до суду з цим позовом (08.06.2025 року) тримісячний строк звернення до суду вже сплинув (з урахуванням періоду карантину), суддя приходить до висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення з цим позовом до суду, передбачений ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Дослідивши подану заяву позивача слід зазначити про те, що позивач посилається проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем дислокації військової частини в цей період часу було визначена Донецька область. У зв`язку з чим позивач фізично та психологічно не мав змоги займатися приватними справами і ініціювати судові справи.

Однак судді звертає увагу, що військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач проходив до 24.01.2023 року, тоді як із даним позовом звернувся до суду 08.06.2025 року, тобто більш ніж через два роки. Тому вказані доводи суддею не приймаються до уваги.

Також у своїй заяві позивач посилається на необізнаність про порушення своїх прав, оскільки не є фахівцем в галузі права.

З цього приводу слід зазначити, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі №360/1870/19.

Юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки не тягне за собою неможливості вчинення певних процесуальних дій чи звернення зацікавленої особи за правовою допомогою.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2018 року у справі № 815/4480/16, від 31.07.2018 року у справі № 311/32/17 (2-а/311/11/2017), від 03.05.2018 року у справі № 826/6380/17.

Крім того, позивач у своїй заяві посилається на введення на всій території України воєнного стану, який дії по теперішній час.

Слід зазначити, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 10.02.2023 року у справі №461/10111/21, від 07.02.2023 року у справі №120/14564/21-а та в ухвалі Верховного суду від 09.02.2023 року №620/5974/22.

Водночас доводи позивача не можуть бути визнані поважними причинами пропуску, оскільки не підтверджені належними та достатніми доказами.

Отже, доводи позивача не можуть бути визнані поважними причинами пропуску, оскільки не підтверджені належними та достатніми доказами, що дає судді підстави вважати про зволікання позивачем своїм правом щодо звернення до суду із цим позовом в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 року по 31.12.2022 року.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позовна заява в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 року по 31.12.2022 року підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення із цим позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 року по 31.12.2022 року - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна