Справа № 380/5977/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5977/25 пров. № А/857/19986/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Калина Х.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду (суддя суду І інстанції: Братичак У.В.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.05.2025р. м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

25.03.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 26.03.2025р.) позивач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. (надалі ГУ ДСНС України у Львівській обл.) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі ВПВР УЗПВР у Львівській обл. ЗМУ МЮ) ВП № 76778486 від 13.03.2025р. про накладення штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВПВР УЗПВР у Львівській обл. ЗМУ МЮ на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1-4).

Згідно ухвали суду від 31.03.2025р. вирішено розгляд справи здійснювати без виклику учасників справи за наявними матеріалами справи (у письмовому провадженні), а також залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.20-23).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ГУ ДСНС України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.26-29).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що позивачем фактично виконано рішення суду в справі № 380/27344/23 до моменту відкриття спірного виконавчого провадження, про що повідомлено державного виконавця. Незважаючи на викладене, останній прийняв постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Накладення зазначеного штрафу вважає помилковим, оскільки позивач надіслав на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. (надалі ГУ ПФ України у Львівській обл.) лист № 5801-7314/5807 від 18.11.2024р. «Про оформлення довідки ОСОБА_1 » разом із довідкою № 382-ДВ/5807 від 12.11.2024р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом 01.01.2023р.

Водночас, при здійсненні розрахунку грошового забезпечення, яке було включено у довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду, враховано розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою особи, яка проходила службу в ГУ ДСНС України у Львівській обл., станом на 01.01.2023р.

Таким чином, накладення державним виконавцем спірного штрафу є безпідставним.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2024р. у справі № 380/27344/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024р., визнано протиправними дії ГУ ДСНС України у Львівській обл. щодо складання довідки № 59-ДВ/5807 від 25.05.2023р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. без врахування вимог абз.5 п.5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 45 від 13.02.2023р.; зобов`язано ГУ ДСНС України у Львівській обл. підготувати та повторно надати до ГУ ПФ України у Львівській обл. нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абз.5 п.5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист № 380/27344/23 від 20.11.2024р.

17.12.2024р. ВПВР УЗПВР у Львівській обл. ЗМУ МЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76778486, якою зобов`язано ГУ ДСНС України у Львівській обл. виконати судове рішення протягом 10 робочих днів (а.с.10 і на звороті).

У подальшому позивач скерував на адресу органу державної виконавчої служби лист № 5801-8081/5814 від 23.12.2024р., відповідно до якого 18.11.2024р. на виконання судового рішення ГУ ДСНС України у Львівській обл. надіслало на адресу пенсійного органу нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р., із зазначенням середніх розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку його пенсії. За таких умов судове рішення слід вважати виконаним (а.с.8-9).

13.03.2025р. державний виконавець ВПВР УЗПВР у Львівській обл. ЗМУ МЮ виніс постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення. В обґрунтування винесеної постанови відповідач зазначив про те, що на адресу ВПВР УЗПВР у Львівській обл. ЗМУ МЮ надійшла 03.01.2025р. відповідь від боржника про виконання рішення суду з долученою довідкою про розмір грошового забезпечення від 12.11.2024р. Проте, зазначена довідка видана з порушенням вимог законодавства та суперечить рішенню суду. В примітці цієї довідки зазначено про те, що розміри посадових окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018р. (1762 грн.) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Також Верховний Суд колегією суддів Касаційного адміністративного суду у своїй ухвалі від 11.12.2024р. у справі № 380/9974/23 дійшов до висновку про те, що розміри додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, розраховуються з базової величини - посадового окладу, розмір якого, визначається з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року.

Таким чином, станом на 13.03.2025р. вимоги виконавчого документа не виконані (а.с.11-12).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що на дату винесення державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу доказів належного виконання рішення суду в справі № 380/27344/23 позивач не представив.

Такий висновок суд здійснив на підставі аналізу виготовленої боржником у виконавчому провадженні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р., із зазначенням середніх розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку його пенсії.

За таких обставин суд дійшов до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 13.03.2025р. у виконавчому провадженні ВП № 76778486.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є з`ясування факту невиконання рішення суду (повного чи частково), а разі встановлення такого факту визначення поважності причин невиконання боржником судового рішення, від чого безпосередньо залежить правомірність накладення на позивача спірного штрафу.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п.1, 16 ч.2 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Згідно фактичних обставин справи позивач обґрунтовує свою позицію тим, що ним виконано рішення суду в справі № 380/27344/23 складено нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р., із зазначенням середніх розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку його пенсії, яку направлено до пенсійного органу.

Не заперечуючи вказаних обставин, відповідач під час вирішення питання про накладення штрафу за невиконання рішення суду виходив з того, що зміст представленої довідки не дає правових підстав вважати, що рішення в справі № 380/27344/23 є виконаним, оскільки види грошового забезпечення ОСОБА_1 обчислені, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого станом на 01.01.2018р.

Для правильного вирішення спору колегія суддів враховує, що відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2024р. у справі № 380/27344/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024р., визнано протиправними дії ГУ ДСНС України у Львівській обл. щодо складання довідки № 59-ДВ/5807 від 25.05.2023р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. без врахування вимог абз.5 п.5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 45 від 13.02.2023р.; зобов`язано ГУ ДСНС України у Львівській обл. підготувати та повторно надати до ГУ ПФ України у Львівській обл. нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абз.5 п.5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р.

На виконання вказаного судового рішення позивач склав та надіслав на адресу пенсійного органу довідку № 382-ДВ/5807 від 12.11.2024р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. (а.с.7).

Згідно з цією довідкою грошове забезпечення ОСОБА_1 , що підлягає врахуванню для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023р. за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді - заступник начальника центру-начальник відділу профілактичної роботи та розслідування пожеж центру забезпечення діяльності ГУ ДСНС України у Львівській обл., складається із:

посадового окладу - 8540 грн.;

окладу за військовим (спеціальним) званням (підполковник) - 2150 грн.;

надбавки за вислугу років (45%) 4810 грн. 50 коп.;

надбавки за особливості проходження служби (50%) 5087 грн. 26 коп.;

премії (238%) 13356 грн. 56 коп.;

всього: 33944 грн. 32 коп.

При цьому, згідно з приміткою до вказаної довідки, середній розмір надбавки за особливості проходження служби та премії визначений по відповідній (аналогічній) посаді, відповідно до п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з розрахунку посадових окладів та окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2018р. (1762 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до пункту 5 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Таким чином, розмір надбавки за особливості проходження служби обчислюється, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а розмір премії обчислюється виходячи з розміру посадового окладу.

Посадовий оклад ОСОБА_1 станом на січень 2023 року становить 8540 грн., через що розмір премії 238% посадового окладу повинен становити 20325 грн. 20 коп., тоді як у довідці позивач зазначив 13356 грн. 56 коп.

Надбавка за особливості проходження служби ОСОБА_1 визначена позивачем у розмірі 50 % посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, тобто, 50 % від 15500 грн. 50 коп. (8540 грн + 2150 грн + 4810 грн. 50 коп.), що становить 7750 грн. 25 коп., тоді як у довідці позивачем зазначив 5087 грн. 26 коп.

Позивач неправильно викладає зміст рішення суду в справі № 380/27344/23, оскільки висновки останнього не стосуються врахування в оновленій довідці розміру грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою особи, яка проходила службу в ГУ ДСНС України у Львівській обл., станом на 01.01.2023р.

Між тим, згідно виконавчого документа на позивача покладено обов`язок стосовно визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до послідовного висновку про те, що розміри складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначені у довідці № 382-ДВ/5807 від 12.11.2024р., не відповідають середньому розміру, що фактично підлягав виплаті за січень 2023 року за відповідною посадою, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року.

Такий розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 суперечить судовому рішенню у справі № 380/27344/23, а тому дії позивача щодо складання спірної довідки не свідчать про виконання рішення суду в добровільному порядку до моменту відкриття виконавчого провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

За розглядуваних обставин цієї справи органу державної виконавчої служби не представлено доказів вжиття дієвих заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що позивач не вчинив всі залежні від нього дії щодо підготовки і подання до ГУ ПФ України у Львівській обл. нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023р. відповідно до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливі умови проходження служби та премії у середньому розмірі, що фактично були виплаченими за січень 2023 року за відповідною посадою, у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, відповідно до абз.5 п.5 Порядку № 45 у редакції, чинній до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р.

Отже, обставини, які повідомив позивач, в своїй сукупності не свідчать про виконання судового рішення, оскільки складання помилкової довідки зумовлено саме недбалістю позивача, неналежним виконанням ним своїх обов`язків.

При цьому, будь-яких поважних причин неможливості своєчасного виконання рішення суду позивач не навів, а його доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду в справі № 380/27344/23.

Згідно зі ст.6 КАС України та ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції», п.40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

Так, у п.53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005р., і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009р.).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав стягувача. Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.

Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав стягувача шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.

Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.

У силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

Враховуючи, що позивачем не виконано судове рішення в справі № 380/27344/23 без поважних причин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відшкодуванню на користь ГУ ДСНС України у Львівській обл. не підлягають.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. в адміністративній справі № 380/5977/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 17.06.2025р.