Справа № 520/3841/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 р. № 520/3841/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 31.12.2024, складене за результатами фактичної перевірки від 05.12.2024 (реєстраційний номер №55033/20/28/РРО/ НОМЕР_1 від 06.12.2024);

2. стягнути з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ (РНОКПП) НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність відповідно до чинного законодавства, є платником податку на прибуток на загальних підставах. На підставі наказу № 5469-п від 26.11.2024 працівники Головного управління ДПС у Харківській області провели фактичну перевірку в магазині Позивача. За результатами перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 05.12.2024 на бланку № 005002. Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними в акті, позивачем 13.12.2024 було подано заперечення на акт (довідку) фактичної перевірки, в якому позивач обґрунтував правомірність власних дій та протиправність висновків відповідача. На адресу позивача від відповідача надійшла відповідь на заперечення. Вказує, що в своїй відповіді відповідач ще раз повторив висновки, зазначені в акті, при цьому жодним чином не врахувавши позицію позивача та норми, на які посилався позивач у своїх запереченнях. Відтак, відповідач зазначив, що: …висновки акту фактичної перевірки від 05.12.2024 (реєстраційний номер № 55033/20/28/РРО/ від 06.12.2024) залишаються без змін як такі, що відповідають вимогам законодавства.. Таким чином відповідачем на підставі акту було складено та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення від 31.12.2024 № 7. Позивач категорично не погоджується з висновками відповідача, що зафіксовані в акті перевірки та покладені в основу оскаржуваного ППР, вважає їх безпідставними, а саме ППР - необґрунтованими, таким, що було прийнято без достатніх правових підстав та без урахування фактичних обставин, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

Від представника відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що у спірних правовідносинах контролюючий орган діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, адміністративний позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 21.02.2025 суд відкрив провадження у справі, призначив справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність відповідно до чинного законодавства, є платником податку на прибуток на загальних підставах.

На підставі наказу № 5469-п від 26.11.2024 працівники Головного управління ДПС у Харківській області провели фактичну перевірку в магазині Позивача. За результатами перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 05.12.2024 № 005002.

Згідно з висновками, викладеними в Акті позивачем було допущено наступні порушення:

- Невидача документу встановленої форми та змісту через РРО (ПРРО) при продажу 05.12.2024 року пляшки Віскі WIlliam Lawson's від 3 років витримки 0.7 л 40% за ціною 299.00 грн та пляшки Горілки №9 Distil 0.5 л 40% за ціною 199.00 грн., коли розрахунок здійснювався готівкою в розмірі 498 грн, а у фіскальному чеку, виданому перевіряючим, зазначено форму оплати безготівкову.

- Проведення розрахункових операцій через РРО (ПРРО) без використання режиму програмування найменування підакцизних товарів із зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: (3.1) товарної позиції Подарунковий набір суміші пива із соком Schofferhofer Hefeweizen Bier по ціні 199 грн. у фіскальному чеку від 03.06.2024 р. (ФЧ zSfklX_nLE0), з кодом УКТ ЗЕД ; (3.2.) товарної позиції Аперитив Aperol Aperetivo 0.7 л 11% + Вино ігристе Cinzano To-Spritz біле сухе 0.75 л 11% 225), по ціні 709 грн у фіскальному чеку від 03.12.2024 року (ФЧ Bru6q8Ak5lc), з кодом УКТ ЗЕД .

Не погодившись з висновками Акту перевірки позивач 13.12.2024 подав заперечення на Акт (довідку) фактичної перевірки від 05.12.2024 № 005002.

Висновком комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань розгляду заперечень та пояснень до акту перевірок, складених управлінням податкового аудиту, управлінням трансфертного ціноутворення та управлінням контролю за підакцизниими товарами, та здійснення розгляду спірних питиань щодо встановлених перевіркою порушень від 25.12.2024 №930/ж7/20-40-07-07-16 за результатами розгляду заперечень на Акт (довідку) фактичної перевірки від 05.12.2024 № 005002 висновки акту фактичної перевірки від 05.12.2024 (реєстраційний номер № 55033/20/28/РРО/ від 06.12.2024) залишено без змін як такі, що відповідають вимогам законодавства.

На підставі Акту фактичної перевірки від 05.12.2024 № 00500231.12.2024 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.12.2024 № 7, яким застосовано штрафні санкції в сумі 5598, 00 грн.

Згідно з розрахунком штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 31.12.2024 № 7 до позивача застосовано:

- штрафну санкцію в розмірі 498,00 грн. згідно п.1 ст.17 Закону №265/95-BP, за порушення вимог п.2 ст.3 Закону №265/95-BP;

- штрафну санкцію в розмірі 5100 грн. згідно п.7 ст.17 Закону №265/95-ВР, за порушення вимог п. 11 ст.3 Закону №265/95-BP.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення №7 від 31.12.2024 протиправним, звернувся з цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання, щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог п.2 ст.3 Закону №265/95-BP, суд виходить з такого.

Так, контролюючим органом під час перевірки встановлено, що позивачем було допущено наступне порушення: Невидача документу встановленої форми та змісту через РРО (ПРРО) при продажу 05.12.2024 року пляшки Віскі WIlliam Lawson's від 3 років витримки 0.7 л 40% за ціною 299.00 грн та пляшки Горілки №9 Distil 0.5 л 40% за ціною 199.00 грн., коли розрахунок здійснювався готівкою в розмірі 498 грн, а у фіскальному чеку, виданому перевіряючим, зазначено форму оплати безготівкову.

Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону № 265/95-ВР, поняття:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР (порушення яких зафіксоване в Акті перевірки) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність у таких же розмірах штрафних санкцій у разі встановлення в ході перевірки факту:

1) проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.

Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

У цій справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Перевіряючи висновки контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, суд виходить з такого.

Як вже зазначалося, обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положенням № 13 визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, позначення форми оплати («ГОТІВКА», «БЕЗГОТІВКОВА», «ІНШЕ»), суму коштів за цією формою оплати та валюту операції (рядок 18).

Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, можна зробити висновок, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Вказана позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 лютого 2023 року у справі №500/6845/21.

Судом встановлено, що позивачем, що не заперечується відповідачем, під час продажу Віскі WIlliam Lawson's від 3 років витримки 0.7 л 40% та Горілки «№9 Distil» 0,5 л. на загальну суму 498,00 грн, було видано фіскальний чек № xb1n7UjE6wI, який містить всі обов`язкові реквізити.

Також з матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_2 (Позивач) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕВО» (далі- ФК) укладено Договір про надання фінансових платіжних послуг суб`єктам господарювання №-П від 08.05.2024, акцептованого згідно з Акцептом Публічної пропозиції (оферти) ТОВ «ФК«ЕВО» на укладення вказаного договору.

На підставі цього договору ФК приймає кошти (як в готівковій формі, так і в безготівковій) від платників (покупців товару Позивача) на користь отримувача (Позивача) за його товари та/або послуги у своїх пунктах надання фінансових послуг.

Так, один з таких пунктів надання фінансових послуг ФК розміщено у приміщенні, де розташований магазин позивача.

ФК в свою чергу забезпечує приймання коштів у будь-якій формі за проданий товар позивачем, для подальшого їх переказу позивачеві, разом з тим, задля виконання вимог п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо надання покупцям товару розрахункового документу встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, позивач користується відповідним обладнанням (принтером) з друку чеків й забезпечує їх друк та видачу в момент відповідної фіскалізації операції з продажу товару.

Після здійснення кожної операції з переказу коштів, платнику (покупцю товару) надається квитанція ФК за формою відповідно до вимог НБУ та правил платіжної системи, яка є підтвердженням здійснення переказу та фіскальний чек, який є підтвердженням операції у ДПС.

Так, суб`єкт господарювання (Позивач), у разі наявного зобов`язання щодо реєстрації у ДПС (фіскалізації) продажу товарів/послуг, зазначає безготівкову форму оплати, оскільки отримує кошти від ФК, а не від платника (покупця), а ФК, в свою чергу, у своєму фіскальному чеку зазначає форму розрахунку з платником: готівка/безготівкова.

В свою чергу, відповідно до п. 10 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 № 148 Розрахунки суб`єктів господарювання та фізичних осіб у разі їх здійснення готівкою без відкриття рахунку шляхом унесення готівки до кас надавачів платіжних послуг для подальшого її переказу на рахунки інших суб`єктів господарювання або фізичних осіб для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.»

Таким чином, позивачем під час продажу товару було дотримано положення п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі Положення) та за результатами здійснення розрахункової операції надано покупцю розрахунковий документ встановленої форми (фіскальний чек), який містить всі необхідні реквізити.

Отже, в цій частині суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідний обов`язок ним був виконаний, а висновки контролюючого органу про зворотнє не знаходять свого підтвердження.

За таких підстав, суд дійшов висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Щодо порушення вимог п. 11 ст.3 Закону №265/95-BP, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 статі 17 Закону №265/95-ВР визначено, у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки контролюючим органом встановлено проведення розрахункових операцій через РРО (ПРРО) без використання режиму програмування найменування підакцизних товарів із зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: (3.1) товарної позиції Подарунковий набір суміші пива із соком Schofferhofer Hefeweizen Bier по ціні 199 грн. у фіскальному чеку від 03.06.2024 р. (ФЧ zSfklX_nLE0), з кодом УКТ ЗЕД ; (3.2.) товарної позиції Аперитив Aperol Aperetivo 0.7 л 11% + Вино ігристе Cinzano To-Spritz біле сухе 0.75 л 11% 225), по ціні 709 грн у фіскальному чеку від 03.12.2024 року (ФЧ Bru6q8Ak5lc), з кодом УКТ ЗЕД .

Судом досліджено фіскальний чек від 03.06.2024 та підтверджено, що у фіскальному чеку наявний код УКТЗЕД 220600590 товарної позиції Подарунковий набір суміші пива із соком Schofferhofer Hefeweizen Bier.

Також судом досліджено фіскальний чек від 03.12.2024 та підтверджено, що у фіскальному чеку наявний код УКТЗЕД товарної позиції Аперитив Aperol Aperetivo 0.7 л 11% + Вино ігристе Cinzano To-Spritz біле сухе 0.75 л 11% 225).

При цьому суд наголошує, що саме розрахунковий документ є доказом, що підтверджує факт продажу товару.

Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами.

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Отже, ураховуючи зазначене вище, при продажу товарів наборами, класифікація такого набору відбувається лише за одним кодом УКТЗЕД, який визначається за правилами, наведеними вище. Коди УКТЗЕД присвоюються товарній позиції набору, а не кожному товару в наборі окремо.

Таким чином, відповідачем всупереч вимог чинного законодавства, яке регулює порядок визначення кодів УКТЗЕД, було неправомірно визначено обов`язок позивача при продажі наборів товарів окремо зазначати коди УКТЗЕД кожного з товарів, в той час як відповідно до чинного законодавства у фіскальному чеку зазначається код УКТЗЕД товарної позиції в цілому, а не окремих її складових.

Суд зазначає , що оскільки код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається на всіх етапах постачання товарів від виробника чи імпортера до кінцевого споживача та незалежно від дати придбання чи виготовлення такого товару, то позивачем дотримано вимог чинного законодавства в частині зазначення назви товару та коду УКТЗЕД, а отже в діях позивача відсутні порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Ураховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 31.12.2024 №7 є протиправним і підлягає скасуванню.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Квитанцією про сплату №4433-1000-0235-2918 від 18.02.2025 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7 від 31.12.2024, складене за результатами фактичної перевірки від 05.12.2024.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Харківській області, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.06.2025.

Суддя О.В. Пасечнік