Справа № 395/2036/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/2036/24 Провадження № 2-а/395/16/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 137 від 24 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що 10 липня 2024 року згідно вимог чинного законодавства він оновив свої військово-облікові дані, що підтверджується витягом військово-облікового документу з «Резерв+». В подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) позивач не викликався і ніяких повідомлень про виклик не отримував. В травні 2024 року позивач отримав травму шийного відділу хребта та відповідно проходив тривалий курс лікування та реабілітації, фактично до початку вересня 2024 року. Також має на утриманні матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на даний час, згідно висновку ЛКК № 525 від 16 жовтня 2024 року потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, і відповідно позивач являється єдиною особою, яка проживає разом з мамою та відповідно здійснює за нею догляд. В подальшому 17 вересня 2024 року близько 18 години, до нього додому приїхали працівники поліції та повідомили, що йому потрібно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки він не з`являється за направленою на його адресу повістку. На дане він пояснив, що не знав про розгляд справи та про ухвалене рішення про накладення на нього адміністративного покарання у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень. У вересні-жовтні позивач збирав та оформляв документи по догляду за своєю мамою 15 жовтня 2024 року звернувся за довідкою до Новомиргородського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі, де повідомили, що на виконання надійшла постанова № 137 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, та на нього накладено штраф в розмірі 25 500 гривень, який вже збільшено в 2 рази, і відповідно він повинен сплатити вже 51 000 гривень. Також на його прохання було надано копію згаданої постанови. Ознайомившись з якою позивач виявив, що на думку начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке виразилось в тому, що він являючись військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений, повістка вручена особисто під власний підпис, про необхідність явки на 08 годину 12 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження ВЛК, але в зазначену дату не з`явився та причини своєї неявки не повідомив, чим вичинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, і відповідно на нього накладено штраф в розмірі 25 500 гривень.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, письмових клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Судом встановлено, що 24 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 137 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 25 500 грн. по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП.

Як вбачається з вище вказаної постанови, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений, повістка вручена особисто, під власний підпис, про необхідність явки на 8 год. 12.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії, але в зазначену дату та час останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, тобто своїми діями порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст. 22, ч.2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 25 500 грн. (а.с.8).

10.07.2024 року ОСОБА_1 уточнив військово-облікові дані згідно додатку «РЕЗЕРВ +», що підтверджується випискою з додатку (а.с.7).

Належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 був повідомлений шляхом вручення повістки особисто під власний підпис або іншим законним шляхом про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12.08.2024 року на 08.00 год. для проходження ВЛК, відповідач до суду не надав.

Як вбачається з довідки від 15.11.2024 року, виданої головою Кіровоградського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів - УСІ» ОСОБА_1 в період з 05.08.2024 року по 15.08.2024 року проходив курс кінезіотерапії у спортивно-оздоровчому центрі «Moldova Wellness & SPA» м. Трускавець після отриманої травми шийного відділу хребта (а.с. 62).

За таких обставин постанова про адміністративне правопорушення № 137 від 24.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова скасуванню.

Судом задоволено заяву позивача в проханні не стягувати з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення № 137 від 24.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 17 червня 2025 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А.Орендовський