Справа № 335/5823/25
Суддя: Новасардова І. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5823/25 2-аз/335/2/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 заяву про забезпечення позову визначено за суддею Новасардовою І.В.
Вивчивши матеріали адміністративного позову в межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши наведені обставини для застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.
Виходячи з положень частини першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Заходи забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Забезпечення позову може застосовуватися лише з підстав, визначених статтею 150 КАС України.
При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Значення інституту забезпечення позову полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
У відповідності з ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
У відповідності з ч. 4, ч. 6 ст. 154 КАС України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.
Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Разом з тим, суд враховує, що згідно з п. 10 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 № 38/77), оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.
Суд також зазначає, що дія Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства поширюється на посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону, органів СБУ та іноземців, які підлягають примусовому поверненню чи примусовому видворенню у випадках, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Таким чином, враховуючи положення п. 10 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка є обов`язковою для застосування відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність передумов для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення міграційної служби до прийняття рішення у справі.
Таким чином, судом спростовуються доводи позивача щодо неможливості ефективного судового захисту і поновлення порушених прав та інтересів позивача без забезпечення позову у даній адміністративній справі.
Крім того, будь-яких обґрунтованих доводів і доказів, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявником не надано та судом не встановлено.
Крім того, до розгляду справи по суті неможливо вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскарженого рішення.
Наведені у ч. 2 ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Таким чином, враховуючи те, що заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті, а також впливати на майбутні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 154 КАС України).
Враховуючи викладене та керуючись статями 2, 77, 150-154, 248, 256, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.
Суддя І.В. Новасардова