Справа № 157/590/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/590/25
Провадження №2-а/157/73/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 201 від 04 квітня 2025 року і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що оскаржувана постанова мотивована тим, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, яка була скерована 19 листопада 2024 року №1273294. Неявка за викликом до РТЦК без поважних причин є порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22 та абз. 7 ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становить правопорушення, яке охоплюється ст. 210-1 КпАП України, а його притягнуто до відповідальності за ст. 210 КпАП України. Будь-яких повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, номер якої не вказано у постанові та не вказано дату її формування, він не отримував, поштовим зв`язком це повідомлення йому не доставлялось, а тому ніякого належного оповіщення про виклик до ТЦК він не отримував. У постанові вказано про те, що повістка скерована, а не сформована 19 листопада 2024 року, однак відсутні відомості про те, на який час та дату його викликали. Однак незважаючи на це, 28 листопада 2024 року він самостійно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки та повторно надавав всі наявні у мене облікові дані. Також у постанові відсутні відомості чи повістка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, на якій керівник РТЦК накладає кваліфікований електронний підпис у день її формування, яка має містити цифровий підпис, чи вона сформована на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Також в оскаржуваній постанові відсутні відомості про те, з якою метою його було викликано до РТЦК, чи з метою уточнення облікових даних, чи для проходження ВЛК. Вважає, що потреб у виклику його до ТЦК не було, оскільки всі облікові дані він оновлював та має відповідну відстрочку. Також не конкретизовано, яким саме засобом здійснювалось вручення йому повістки, а саме через поштові засоби зв`язку чи через органи місцевого самоврядування. В усній формі на поштовому відділенні Укрпошта йому повідомили, що листи у 2024 році і по даний час йому не адресувались. Посилання в оскаржуваній постанові, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці не відповідає дійсності. Ніякої повістки поштовими чи електронними засобами зв`язку він не отримував. Будь-яких доказів того, що уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувала повістку та надіслала її поштовим зв`язком за його місцем проживання відсутні, і факт надіслання такого виклику Укрпоштою (поштова накладна відправлення) і його неотримання повинен довести саме відповідач у силу ст. 77 КАС України. Факт того, що такі дії ІНФОРМАЦІЯ_2 не вчиняло чи принаймні не мало підстав його викликати підтверджується такими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано відстрочку терміном до 08 травня 2025 року. Таким чином, навіщо було його викликати в РТЦК, якщо ним пройдено ВЛК та отримано відстрочку. Під час дії воєнного стану ВЛК потрібно проходити один раз на рік і 20 березня 2025 року він пройшов повторно ВЛК. У постанові відсутнє посилання на докази, якими доведена його вина, ані на протокол про адміністративне правопорушення, ані на повідомлення з AT «Укрпошта» про вручення чи неотримання ним повідомлення, чи будь-які інші належні та допустимі докази. Також не зрозуміло, які посадові особи виявили адміністративне правопорушення 04 квітня 2025 року, якого числа та місяця сформована повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з якою метою його викликали. Відповідно до п. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виклик до призовної дільниці проводиться за повісткою. Будь-якого повідомлення про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 ні він, ні члени його сім`ї не отримували. Також у самій постанові не зазначено, коли йому було вручено повістку та на яку дату він мав з`явитись в РТЦК. В оскаржуваній постанові констатується факт, що він у належний спосіб був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не конкретизовано, в який саме спосіб його було оповіщено, і чи дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 виконало свої обов`язки щодо належного оповіщення військовозобов`язаних. Пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок) передбачено такі варіанти підтвердження про вручення повістки, яку надіслали поштою: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК іншу адресу місця проживання. Отже, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є: отримання поштового відправлення із підтвердженням цього факту; відмова отримати поштове відправлення із відповідною відміткою про це; проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних; проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК іншу адресу місця проживання. Якщо військовозобов`язаний відмовився від отримання або не проживає за вказаною місцем реєстрації/адресою проживання, то повістка, відправлена поштою, однаково вважається врученою. Вказане говорить про майже безальтернативність уникнення наслідків щодо отримання/неотримання повістки і юридичну спроможність ТЦК та СП вжити заходів щодо невиконання вимог, вказаних у повістці. Кабмін змінами, внесеними постановою уряду від 8 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку, прирівняв час зберігання повісток від ТЦК до судових повісток. Згідно з позицією Великої Палати ВС у справі № 752/11896/17 повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Крім цього, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її не перебування за адресою, повідомленою суду. Отже, судова практика говорить про те, що в разі неотримання повістки про виклик до суду з причини повернення «за закінченням терміну зберігання» вказане не є доказом належного інформування особи про час і місце розгляду справи. Також слід зазначити, що Правила надання послуг поштового зв`язку не встановлюють механізм проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. Також слід звернути увагу на те, що розгляд справи проведено у його відсутність та без повідомлення про час та місце розгляду справи. Ніякої участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення участю начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 він не приймав і в цей день останнього не бачив. Таким чином, постанова виносилась з порушенням вимог КпАП України, розгляд проведено без його участі, оцінка доказів не проводилась, об`єктивного та законного розгляду справи не відбулося, будь-якого повідомлення про час та місце розгляду справи він не отримав та не міг давати пояснення, подавати докази оновлення ним даних, знайомитись з доказами, заявляти клопотання та скористатись правами, що передбачені ст. 268 КпАП України.

Ухвалою судді від 09 квітня 2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 просить у позові відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що 19 листопада 2024 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» громадянину ОСОБА_1 сформовано повістку №1243294 та накладено на неї кваліфікований електронний підпис начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 . Цю повістку направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на зазначену при оновленні даних громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання - АДРЕСА_1 , за № 06 102 0833 3731. Згідно з повісткою №1243294 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 для уточнення даних о 09 год. 00 хв. 02 грудня 2024 року. Проте, громадянин ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в повістці №1243294, о 09 год. 00 хв. 02 грудня 2024 року. Однак, до ТЦК протягом трьох діб від визначених у повістці №1273294 дати та часу не надійшло жодних документів, що підтверджували б унеможливлення прибуття громадянина ОСОБА_1 до вказаного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому громадянин ОСОБА_1 не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, що не перевищує сім календарних днів від дати та часу визначених у повістці. Конверт із повісткою №1273294, відправлений рекомендованим поштовим відправленням за №06 102 0833 3731, повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в повістці, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. За наявними матеріалами справи № 201, а саме: повістки №1273294, поштового відправлення з довідкою Форми 20 про причини повернення/досилання № 06 102 0833 3731, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ», начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 було встановлено, що: « ОСОБА_5 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних у строк, зазначений в повістці №1273294 о 09 год. 00 хв. 02 грудня 2025 року. Після неприбуття, на протязі трьох днів, не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, та в подальшому не прибув на протязі семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадянин ОСОБА_6 оповіщений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену громадянином ОСОБА_6 адресу місця проживання. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 28 січня 2025 року із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Позивачем не взято до уваги, що згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, в тому числі, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Отже, керуючись п. 41 Порядку повістка №1273294 вважається належним чином врученою, оскільки на довідці про причини повернення/досилання Ф. 20 проставлено відмітку «ЗА ЗАКІНЧЕННЯМ ТЕРМІНУ ЗБЕРІГАННЯ», а саме за адресою, зазначеною ОСОБА_1 під час уточнення даних. Також позивач звертає увагу суду на те, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, однак згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи та власноруч написав пояснення. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 , викладені у позовній заяві є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, зі змісту позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, зі змісту відзиву вбачається, що вона просить справу розглянути у відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 04 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВН № 201 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається: «04 квітня 2025 року 09 год 30 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_3 виявлено порушення правил військового обліку, що вчинив військовозобов`язаний ОСОБА_1 , а саме не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, яка була скерована 19 листопада 2024 року №1273294, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Відповідальність за встановлене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 19 листопада 2024 року була сформована повістка № 1273294 за підписом керівника цього центру Боруха В.В., згідно з якою позивачу ОСОБА_1 належало з`явитися о 09 год 00 хв 02.12.2024 для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження відправлення поштовим зв`язком ОСОБА_1 зазначеної повістки представником позивача надано опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ «Укрпошта», у якому зазначено номер відправлення 731, адресата ОСОБА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_4 , найменування документа: повістка, дата документа: 19.11.2024, номер документа НОМЕР_1 , кількість аркушів - 1, а також надано копію поштового конверту, з якого вбачається, що відправлення за номером 731 повернуто відправнику 23.12.2024 за закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: 1) день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; 2) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, законодавством чітко визначено перелік обставин, які підтверджують факт оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу.

Серед зазначеного переліку відсутня вказівка про таку обставину належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до РТЦК як день проставлення у поштовому повідомленні відмітки: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання Ф. 20, доданою до адресованого ОСОБА_1 поштового відправлення, що містить у графі цієї довідки «прізвище працівника поштового зв`язку» підпис, а не прізвище працівника поштового зв`язку, адресовану ОСОБА_1 повістку до ТЦК повернуто за закінченням терміну зберігання 23.12.2024.

Зазначені обставини, з урахуваннях положень п. 41 Порядку, не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу.

Крім того, оскаржуваною постановою дії позивача, як військовозобов`язаного, що полягали у неприбутті до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, кваліфіковані за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Частиною 3 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Згідно з абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

За порушення в особливий період законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що згідно зі змістом оскаржуваної постанови ставиться у вину ОСОБА_1 , адміністративна відповідальність встановлена ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Про неправильність кваліфікацій дій позивача, про яку зазначено в оскаржуваній постанові, свідчать також викладені представником відповідача Заблоцькою І. доводи у відзиві на позовну заяву, в якому, зокрема, остання зазначила, що нею було винесено постанову ВН № 210 від 04 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до змісту постанови ВН № 210 від 04 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 , останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України, тобто за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, доказів про вчинення якого відповідач не надав і обставини вчинення якого в оскаржуваній постанові не наведено.

Таким чином, адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, про які зазначено в оскаржуваній постанові, передбачена ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, а не ч. 3 ст. 210 КпАП України, що, зокрема, визнав і представник відповідача у відповіді на відзив на позовну заяву.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 201 від 04 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 16 червня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк