Справа № 500/3117/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3117/25

17 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши з особливостями, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка Валентина Юрійовича від 20.05.2024 ВП №74819660 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №500/2734/21, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 09.04.2024.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації та у цій частині прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації. В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 500/2734/21 залишено без змін.

На виконання згаданих судових рішень Тернопільським окружним адміністративним судом 09.04.2024 видано виконавчий лист №500/2734/21.

Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.04.2024 відкрито виконавче провадження №74819660.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка Валентина Юрійовича від 20.05.2024 виконавче провадження №74819660 з примусового виконання виконавчого листа №500/2734/21, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 09.04.2024, закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Позивач не погоджується із указаною постановою від 20.05.2024 про закінчення виконавчого провадження, вважаючи її протиправною. Зазначає, що індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 01.03.2018 і компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків її виплати боржником не нараховано і не виплачено. Відтак, рішення про закінчення виконавчого провадження є передчасним, а тому постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка Валентина Юрійовича від 20.05.2024 про закінчення виконавчого провадження №74819660 підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації та у цій частині прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації. В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 500/2734/21 залишено без змін.

Зі змісту вказаних судових рішень установлено, що суди першої і апеляційної інстанції визнали передчасними позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення базовим місяцем січня 2008 року при здійсненні нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, зазначивши, що «питання про те, які базові місяці будуть використані відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. Таким чином, у цьому випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базових місяців для такого нарахування відповідно до норм Порядку №1078 та Закону № 1282-XII покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базових місяців відсутні».

На виконання згаданих судових рішень Тернопільським окружним адміністративним судом 09.04.2024 видано виконавчий лист №500/2734/21.

Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.04.2024 відкрито виконавче провадження №74819660.

На адресу відповідача надійшли матеріали військової частини НОМЕР_1 про добровільне виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 та проведення нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 і компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, внаслідок чого до виплати позивачу нараховано 0 грн.

З долученого до позовної заяви позивачем розрахунку військовою частиною НОМЕР_1 №8456 від 31.12.2021 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №500/2734/21 слідує, що боржником при розрахунку і визначенні базового місяця нарахування індексації у спірний період прийнято січень 2016 року, як наслідок приріст індексу споживчих цін не перевищив розміру підняття доходів, що не призвело до фактичного нарахування суми індексації згідно згаданого рішення суду. (а.с. 17)

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка Валентина Юрійовича від 20.05.2024 виконавче провадження №74819660 з примусового виконання виконавчого листа №500/2734/21, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 09.04.2024, закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, у межах виконавчого провадження №74819660 на боржника військову частину НОМЕР_1 покладалося зобов`язання щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Згідно із матеріалами справи, на виконання рішення у справі №500/2734/21 боржником виконано обов`язок нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, і при визначенні базового місяця нарахування індексації у спірний період прийнято січень 2016 року, як наслідок приріст індексу споживчих цін не перевищив розміру підняття доходів, що не призвело до фактичного грошового нарахування суми індексації згідно згаданого рішення суду.

Суд зауважує, що зі змісту рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 і постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №500/2734/21 слідує, що суди першої і апеляційної інстанції визнали передчасними позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення базовим місяцем січня 2008 року при здійсненні нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, зазначивши, що «питання про те, які базові місяці будуть використані відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. Таким чином, у цьому випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базових місяців для такого нарахування відповідно до норм Порядку №1078 та Закону № 1282-XII покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базових місяців відсутні».

Відтак, суд констатує, що згаданими рішеннями суди прийшли до висновку про передчасність покладення на відповідача обов`язку щодо визначення базового місяця при здійсненні індексації грошового забезпечення. Суд також зазначає, що незгода позивача з проведеним розрахунком індексації з метою врахування іншого базового місяця під час її нарахування не була предметом розгляду у інших судових справах.

Згідно згаданих рішень судів у справі №500/2734/21 обов`язок безпосереднього визначення суми обрахунку індексації покладено на відповідача. При цьому, судами не визначено умов чи вимог до такого нарахування, що кореспондувалося би з обов`язком державного виконавця перевірити їх дотримання при виконанні. Визначення розміру, базового місяця та конкретної суми обрахунку індексації грошового забезпечення належало саме до повноважень відповідача.

У цьому випадку, як суд при вирішенні даної справи, так і виконавець при виконанні виконавчого листа №500/2734/21, наділений лише повноваженнями перевірити виконання покладеного на боржника обов`язку нарахування індексації у контексті застосування нормативно-правових приписів. З огляду на вказане, саме на боржника було покладено лише обов`язок нарахувати та виплатити стягувачу індексацію грошового забезпечення без визначення відповідного алгоритму, умов чи обмежень.

Слід зауважити, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

За таких обставин, у державного виконавця не було підстав прийти до іншого висновку, а ніж про виконання військовою частиною НОМЕР_1 виконавчого листа №500/2734/21 від 09.04.2024 у повному обсязі, а тому головний державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Суд зазначає, що незгода позивача з проведеним військовою частиною НОМЕР_1 розрахунком і сумою нарахованої індексації грошового забезпечення з визначенням іншого базового місяця не може бути предметом контролю у виконавчому провадженні №74819660, а може бути предметом спору в іншій судовій справі за позовом позивача.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-242, 244-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76019 );

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 червня 2025 року.

Головуючий суддя Грицюк Р.П.