Справа № 758/13416/17
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2019-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Красноштана С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправним, зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення з моменту звернення до відповідача, з 25.05.2017 року.

Позов мотивований тим, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванні в суспільстві шанобливого ставлення до них.Відповідно до статті 7 вказаного Закону до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час. До інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб , залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (надалі за текстом - Положення № 302) передбачено, що "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено. Згідно з пунктом 2 зазначеного Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни - інвалід війни". Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки,"Посвідчення членам сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина. Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорія, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням (копія додається), а також інвалід 3 групи, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 25.05.2017 р. позивач звернувся до Відповідача із заявою вх.№ 10651//Ш-217 з проханням видати посвідчення інваліда війни. У відповідь на заяву Відповідач надіслав лист-відмову від 29.09.2017 №10651-10651//Ш-217-574, у якому зазначено, що у наданих документах відсутнє документальне підтвердження залучення Позивача особисто до формування Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а тому за таких обставин відсутні підстави для встановлення статусу "Інваліда війни", а факт залучення Позивача до формувань Цивільної оборони повинен бути встановлений в судовому порядку. Позивач вважає, що зазначені документи є достатнім підтвердженням його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони ,що в повній мірі відповідає змісту пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни ,гарантії їх соціального захисту", а тому позивач має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання "Посвідчення інваліда війни". Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою ,що порушує його законні права щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення ,тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав. Чорнобильська катастрофа відбулася за часів існування Радянського Союзу. На той час не існувало чіткого переліку документів потрібних для присвоєння статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи чи статусу інваліда війни, так само ,як і зараз в Україні не існує чіткого переліку визначення формувань Цивільної оборони і в цьому разі потрібно керуватися "Положенням невоєнізованого формування Цивільної оборони і норми оснащення їх матеріально-технічними засобами", введеним в дію наказом №90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони на той час ,в тому числі -невоєнізовані, які створювалися на всіх без виключення підприємствах установах та організаціях дому такі формування залучалися до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з пунктом 25 статті 4 вищезазначеного Положення ,до складу формувань (цивільної оборони) зараховуються в обов`язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років , за виключенням військовозобов`язаних, які мають мобілізаційні приписи ...". З метою підтвердження факту залучення позивача до формувань цивільної оборони вважаю за необхідність у залученні Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою від 10.11.2017 року відкрито провадження за вищевказаним позовом (суддею Супрун Г.Б.).

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації подані пояснення, в яких просили розглянути справу у їх відсутність.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.09.2018 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М.

Управлінням праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації подано відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, особа з інвалідністю 3 групи та користується пільгами згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10,1993 до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше ЗО календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» було визначено, що силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування, комплектування яких здійснюється на підставі Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а також за контрактом. Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств. Участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків при виконанні трудових обов`язків підтверджується посвідченням громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою МСЕК. Таким чином, посвідчення позивача, який виконуючи свої трудові обов`язки, начебто був задіяний у виконанні робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони суперечить один одному та не підтверджується наданими документами. Зазначені обставини свідчать про те, що на Позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Водночас для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств. Таку позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалах від. 31,05.2017 у справі № К/800/36540/16 (СДРСР №66956675), від 03.05.2017 року у справі № 740/4890/16-а (ЄДРСР №66502665), від 27.12.2016 у справі № К/800/36017/16 (ЄДРСР № 63808550), від 15.09.2015 року у справі № 2а-6906/11/2670 (ЄДРСР №50686184), та від 06.08.2015 у справі № К/800/12449/15 (ЄДРСР №48127642), Крім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни. Таким чином, надані Позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов`язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб. Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Посилається, що п. 10 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94 № 302, визначено, що «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки МСЕК про групу та причину інвалідності. У наданій Позивачем довідці МСЕК чітко визначено, що причиною інвалідності стало виконання службових обов`язків під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Отже, Управління відмовляючи позивачу у встановленні статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення, діяло відповідно до своїх повноважень та згідно з чинним законодавством України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві обставинам.

Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, особа з інвалідністю 3 групи та користується пільгами згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10,1993 до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» було визначено, що силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування, комплектування яких здійснюється на підставі Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», а також за контрактом.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств. Участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків при виконанні трудових обов`язків підтверджується посвідченням громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою МСЕК.

Таким чином, посвідчення позивача, який виконуючи свої трудові обов`язки, начебто був задіяний у виконанні робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони суперечить один одному та не підтверджується наданими документами.

Крім того, на ОСОБА_1 , як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Таку позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалах від. 31,05.2017 у справі № К/800/36540/16 (СДРСР №66956675), від 03.05.2017 року у справі № 740/4890/16-а (ЄДРСР №66502665), від 27.12.2016 у справі № К/800/36017/16 (ЄДРСР № 63808550), від 15.09.2015 року у справі № 2а-6906/11/2670 (ЄДРСР №50686184), та від 06.08.2015 у справі № К/800/12449/15 (ЄДРСР №48127642).

Крім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов`язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб.

Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно п. 10 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94 № 302, визначено, що «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки МСЕК про групу та причину інвалідності.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Отже, особа набуває статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої встановлено причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій (до внесення змін 28.12.2014) містилося у статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: зона відчуження, зона безумовного (обов`язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991.

Так, 01.01.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII, яким статтю 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено, а також виключено абзац 5 частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" також не було передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Крім того, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній після 01.01.2015, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, статті 51, 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Аналогічні висновки щодо права осіб на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 містяться в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 по справі № 802/1445/17-а та в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 по справі №697/121/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з довідці МСЕК чітко визначено, що причиною інвалідності стало виконання службових обов`язків під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, тому Управління відмовляючи позивачу у встановленні статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення, діяло відповідно до своїх повноважень та згідно з чинним законодавством України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст. 19 Конституції України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова