Справа № 620/17004/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

позивача - Манойлика Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала справа №620/17004/21.

Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявами про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 12.12.2022 та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та у розмірі 10200,00 грн з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на його правонаступника Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

В обґрунтування поданих заяв заявник посилається на те, що з 06.03.2023 Державна архітектурно-будівельна інспекція України ліквідована. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 №218 утворено Державну сервісну службу містобудування України, забезпечення діяльності якої у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції України. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340 утворено Державну інспекцію архітектури та містобудування України, яка реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного нагляду.

Враховуючи наведене, заявник зазначає, що Державна інспекція архітектури та містобудування України є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 заяви представника Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника у виконавчому провадженні - задоволено. Замінено боржника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України () на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) у виконавчих документах - постановах про накладення штрафу від 12.12.2022 та від 03.01.2023, винесених в межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України залишено без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.02.2025 касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задоволено частково. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Висновки Верховного Суду наступні.

Колегія суддів погодилась з висновком судів попередніх інстанцій, що функції Державної архітектурно-будівельної інспекції України перейшли до його правонаступника - Державної інспекції архітектури та містобудування України, оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України () з 06 березня 2023 року ліквідована, що підтверджується записом № 026047267.

Між тим, Верховний Суд зазначив, що, приймаючи рішення у порядку статті 52 КАС України (заміна сторони чи третьої особи її правонаступником) та статті 379 КАС України (заміна сторони виконавчого провадження) суди повинні навести належні мотиви стосовно наявності всіх законодавчих та фактичних умов переходу до іншого суб`єкта всіх прав та обов`язків (повноважень) суб`єкта, що вибуває.

У цій справі заява Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника ДАБІ України на її правонаступника ДІАМ України стосується не примусового виконання рішення суду, а стягнення штрафу, накладеного постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1.

Суди попередніх інстанцій не дослідили та не встановили, чи належить обов`язок Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо сплати штрафу за невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 до її функціональних обов`язків, зокрема, з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, які були передані Державній інспекції архітектури та містобудування України, як правонаступнику.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 зобов`язано заінтересовану особу, яка звернулась з заявою та учасників справи, повідомити суд, чи належить обов`язок Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо сплати штрафу за невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 до її функціональних обов`язків, зокрема, з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, які були передані Державній інспекції архітектури та містобудування України, як правонаступнику (із наданням підтверджуючих документів за наявності).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у задоволенні заяв Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позиція суду мотивована тим, що заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника ДАБІ України на її правонаступника ДІАМ України стосується не примусового виконання рішення суду, а стягнення штрафу, накладеного постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

З огляду на встановлені судом обставини справи, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах та те, що на сторін покладено обов`язок щодо доведення обставин справи, заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва.

В апеляційній скарзі вказано про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції повинен був належним чином мотивувати попереднє рішення про заміну боржника на правонаступника у виконавчих документах, винесених в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. Натомість, суд першої інстанції взагалі відмовив у задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва, що суперечить висновкам Верховного Суду у даній справі.

Також апелянт зазначає, що ДАБІ як юридична особа ліквідована, її функціональні обов`язки передано до ДІАМ, що свідчить про обґрунтованість вимог щодо заміни боржника.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року та 23 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 червня 2025 року о 11:30 год.

Відповідно до ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 у справі №620/17004/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі. Визнано протиправною відмову Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до дубліката листка непрацездатності серії АДЧ №919399 від 16.12.2020, викладену у листі від 29.07.2021 за №40-704-(90-9)/2750-21. Зобов`язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до дубліката листка непрацездатності серії АДЧ №919399 від 16.12.2020. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.02.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102967552).

02.05.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення по справі № 620/17004/21, відповідно до якого стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. Вказане додаткове рішення набрало законної сили 01.06.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104139220).

На виконання вказаного рішення суду 19.09.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі № 620/17004/21.

20.10.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, боржником у якій є Державна архітектурно-будівельна інспекція України ().

12.12.2022 та 03.01.2023 державним виконавцем у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 винесено постанови про накладення на боржника штрафу у сумі 5100,00 грн та 10200,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду.

З огляду на те, що на час звернення позивача із заявою до Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва, Державна архітектурно-будівельна інспекція України перебувала в стані припинення, Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявами про заміну боржника у постановах про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 та від 03.01.2023.

Колегія суддів, дослідивши заяву Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва та зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дійшла наступних висновків.

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах вирішуються відповідно до правил, установлених розділом ІV КАС України.

Зокрема, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України установлено обов`язковість судових рішень, статтею 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах, статтею 373 Кодексу адміністративного судочинства України - звернення судових рішень до виконання та статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України урегульовані питання заміни сторони виконавчого провадження.

За змістом частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню. Також у цій нормі окремо визначено виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню.

Зокрема, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, законодавець виокремив постанови органу ДВС в окремий вид виконавчих документів.

Відповідно до приписів статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Таким чином, боржником є визначена саме виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З аналізу наведених норм також вбачається, що сторона виконавчого провадження в цілому заміняється внаслідок вибуття на правонаступника.

Приписами статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції наділений повноваженнями заміняти сторону виконавчого провадження її правонаступником, тобто така заміна стосується всього виконавчого провадження, без деталізації щодо окремих виконавчих документів.

Крім того, законодавець виділив дві категорії осіб, які мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а саме:

- виконавець за заявою сторони;

- заінтересована особа.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 Суд констатував, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

У справі, що розглядається, заява Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника ДАБІ України на її правонаступника ДІАМ України стосується не примусового виконання рішення суду, а стягнення штрафу, накладеного постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За приписами пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (далі - Положення № 215).

Згідно з пунктом 3 Положення № 215 основними завданнями Держказначейства є: реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; внесення на розгляд міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Пунктом 9 Положення № 215 передбачено, що Держказначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 1 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу передбачено, що безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання указаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - Порядок № 845).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 845, наведено визначення стягувачів - це фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

За правилами пункту 3 Порядку №845 виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Держказначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів. Проте яких саме законодавець не конкретизував.

Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2024 року у справі № 260/5190/21, аналізуючи приписи Положення № 215 в частині оцінки повноважень органу Казначейства у контексті визначення його обов`язків, установлених Порядком № 845, зауважив, що указані нормативно-правові акти не вирішують питання щодо заміни сторони у виконавчому документі (що не є судовим рішенням) за ініціативою органу, що не є органом примусового виконання у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу адміністративного судочинства України, так як не передбачають повноважень органу Держказначейства самостійно звертатися до суду із заявою щодо заміни сторони у виконавчому документі.

Висновки щодо правового статусу та діяльності органу Держказначейства у правовідносинах, що виникають з примусового виконання рішень, також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 916/376/15-г та від 20 червня 2018 року у справі №916/1227/16, у яких, Суд серед іншого, зауважив, що аналіз наведеного законодавства в сукупності дає підстави для висновку, що Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження, і, відповідно, не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а є встановленою Законом України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI) особою, уповноваженою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом № 4901-VI випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У справі, що розглядається, виконавчими документами є постанови органу ДВС про накладення штрафу, прийняті у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022, від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн, у розмірі 10200,00 грн, передані до органу Казначейства, для безспірного списання коштів з рахунку боржника і саме УДКС України у Дніпровському районі м. Києва звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих документах в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

З наведеного вбачається, що питання заміни сторони боржника у виконавчих документах порушено суб`єктом, який не є учасником виконавчого провадження, у межах примусового виконання судового рішення, та не є органом примусового виконання судових рішень.

Поряд з наведеним, судова колегія також враховує наступне.

Пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року № 218 «Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» вирішено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію (ДАБІ) та утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року № 219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» передбачено утворити Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Установити, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» постановлено утворити Державну інспекцію архітектури та містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2021 року №960 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій України про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За інформацією із офіційного веб-ресурсу Міністерства розвитку громад та територій України з 16 вересня 2021 року розпочала роботу Державна інспекція архітектури та містобудування.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

06 березня 2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ДАБІ України (ідентифікаційний код юридичної особи 37471912).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №620/17004/21, виданого 19.09.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом, із Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ).

Суд першої інстанції вказав, що на теперішній час функції ДАБІ щодо виконання рішення суду про зобов`язання прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до дубліката листка непрацездатності серії АДЧ №919399 від 16.12.2020 перейшли до його правонаступника - ДІАМ.

Тобто, станом на момент перегляду оскаржуваної ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн, у виконавчому провадженні НОМЕР_1 замінено боржника із Державної архітектурно-будівельної інспекції України на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Відповідно до приписів статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Ураховуючи викладені обставини справи в сукупності, зважаючи на те, що до суду із заявою в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся суб`єкт владних повноважень, не наділений функціями примусового виконання судового рішення у цій справі, який просить вирішити процесуальне питання правонаступництва у виконавчих документах (постановах про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022, від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн, у розмірі 10200,00 грн), що не є судовим рішенням, але є рішенням, що забезпечує належне виконання судового рішення, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяв органу ДКС про заміну сторони у виконавчих документах, відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки їх подано не стороною виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2024 року у справі 260/5190/21.

Колегія суддів також акцентує увагу на тому, що приписами статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд наділений правом здійснювати заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, тобто така заміна стосується всього виконавчого провадження в цілому, а не лише окремих документів виконавчого провадження. Поряд з наведеним, Управлінням Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва не наведено підстав для здійснення заміни боржника виключно у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 12.12.2022 та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та у розмірі 10200,00 грн з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на його правонаступника Державну інспекцію архітектури та містобудування України, без попередньої заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Крім того, станом на дату апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, питання заміни боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 вирішене ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, тобто усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу Державної інспекції архітектури та містобудування України, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були обов`язкові для особи, яку він замінив - Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяв Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, втім вбачає підстави для зміни мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяв Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва про заміну боржника у постановах про накладення штрафу, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12.12.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн та від 03.01.2023 про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн, водночас вважає необхідним змінити вказане судове рішення у мотивувальній частині, в іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року - змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків, викладених апеляційним судом у даній постанові.

В іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 червня 2025 року

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан