Справа № 380/24201/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Львівсправа № 380/24201/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 усі спірні періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , а саме період проходження військової служби згідно з довідкою від 07 лютого 2005 року № 61, період роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, періоди роботи згідно з довідками від 01 квітня 2024 року № 04-25/96, № 04-25/97 та періоди роботи згідно з довідками від 01 квітня 2024 року № 04-25/98, № 04-25/99 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня первинного звернення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у червні 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою та необхідними документами, які підтверджують стаж роботи, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон № 1058). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 червня 2024 року № 65, ухваленим за принципом екстериторіальності (далі також спірне/оскаржуване рішення), позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу та зверненням за призначенням пенсії раніше установленого законодавством терміну.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача-1, уважає його протиправним, оскільки періоди роботи, які не зараховані до страхового стажу, підтверджені трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року, а також відповідними документами та архівними довідками.

Так, період проходження військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року підтверджується довідкою від 07 лютого 2005 року № 61, виданою взамін втраченого військового квитка, також відповідний запис є у трудовій книжці.

Період роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року підтверджується записом у трудовій книжці, водночас окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу для призначення пенсії.

Періоди роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року, з 17 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року, з 25 грудня 1991 року по 13 серпня 1993 року та з 18 жовтня 1994 року по 21 грудня 1999 року підтверджуються записами у трудовій книжці та довідками, виданими ТОВ Офісний центр «Титан» від 01 квітня 2024 року №№ 04-25/96, 04-25/97, 04-25/98, 04-25/99, якими підтвердженого роботу позивача в Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на відповідних посадах, віднесених до Списку № 1. До цих довідок також долучено копію наказу про проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Період роботи з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою, виданою ТОВ Офісний центр «Титан» від 14 березня 2024 року № 120, яка підтверджує роботу позивача на відповідних посадах, віднесених до Списку № 1.

Позивач зауважує, що трудовий стаж набутий ним до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, зважаючи, що трудовий стаж здобутий ним на законних підставах.

Зважаючи на наведене, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач-1, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву і доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 03 грудня 2024 року, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії та ухвалення спірного рішення Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року припинила свою дію та серед держав-учасниць вказаної Угоди з 01 січня 2023 року відсутня така сторона як Російська Федерація внаслідок завершення для вказаної країни процедури виходу з Угоди. Тож на момент розгляду заяви позивача про призначення пенсії відсутній міжнародний договір з Російською Федерацією щодо пенсійного забезпечення, а тому положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення, зокрема щодо визнання стажу, не поширюються на стаж, набутий громадянами України на території Російської Федерації.

Відповідач-2 зазначає, що для призначення пенсії за віком позивач надав сканований оригінал паспорта серії НОМЕР_2 від 30 грудня 2003 року, в якому міститься штамп про реєстрацію місця проживання м. Армянськ, Автономна Республіка Крим, а в довідці від 09 січня 2024 року № 1325- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи реєстрацією місця проживання позивача зазначено с. Михайлівка Львівської області. Дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону № 1058, становить 60 років. Вік позивача - 58 років 05 місяців 25 днів. Страховий стаж становить 11 років 00 місяців 25 днів. В результаті розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано: період військової служби згідно з довідкою від 07 лютого 2005 року № 61, оскільки відсутня підстава видачі довідки, відсутній військовий квиток; період роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, оскільки запис про звільнення внесений з порушенням вимог пункту 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58, а саме дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення; періоди роботи згідно з довідками від 01 квітня 2024 року №№ 04-25/96, 04-25/97, оскільки довідки оформлені неналежно, не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), видані державою-агресором, діяльність якої є незаконною. Будь-які видані такою державною рішення, документи є недійсними і не створюють правових наслідків; періоди роботи згідно з довідкою від 01 квітня 2024 року № 04-25/98, оскільки Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Отже, відповідач-2 підсумовує, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного страхового стажу, також позивач звернувся за призначенням пенсії раніше встановленого законодавством терміну. Ураховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області правомірно відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 (Список № 1), оскільки відсутній необхідний пільговий стаж.

Зважаючи на наведене, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 30 грудня 2003 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є місто Армянськ, Автономна Республіка Крим.

Згідно з довідкою від 09 січня 2024 року № 1325- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання/перебування позивача є с. Михайлівка, Шептицький район, Львівська область.

05 червня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою та документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 червня 2024 року № 65, ухваленим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного страхового стажу, а також у зв`язку зі зверненням за призначенням пенсії раніше встановленого законодавством терміну. Також відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж.

Підстави для відмови, зазначені у цьому рішенні, такі:

«(…) Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявника 58 років 5 місяців 22 дні.

Страховий стаж особи становить 11 років 0 місяців 25 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди військової служби згідно довідки від 07.02.2005 № 61 відсутня підстава видачі довідки, відсутній військовий квиток;

- період роботи з 17.10.1994 по 18.06.1996, оскільки запис про звільнення внесено з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення;

- періоди роботи згідно довідок від 01.04.2024 року № 04-25/96, № 04-25/97, оскільки довідки оформлені неналежним чином, не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, видані державою агресором діяльність якої є незаконною Будь-які видані ними рішення, документ є недійсним і не створює правових наслідків;

- періоди роботи згідно довідок від 01.04.2024 року № 04-25/98, № 04-25/98, оскільки російська федерація припиняє участь в угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (…)».

Позивач, уважаючи зазначене рішення відповідача-1 протиправним, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 червня 2024 року № 65 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058.

Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, умовами для призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 є досягнення особою віку 60 років та наявність страхового стажу з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Суд встановив, що станом на дату звернення за призначенням пенсії (05 червня 2024 року) вік позивача - 58 років 05 місяців 22 дні.

Своєю чергою, умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058.

Так, відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої цієї ж статті визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналіз вищенаведених норм вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону № 1058 (статті 13 Закону № 1788), а саме:

- досягнення віку 50 років для чоловіків;

- зайнятість на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону № 1788 Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

військові квитки;

довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відповідно до приписів абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 23, абзацом першим пункту 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Водночас пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, зокрема уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі № 263/9464/16-а.

Суд встановив, що разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав пенсійному органу трудову книжку серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року.

У цій трудовій книжці вчинено такі записи про військову службу та роботу позивача, які, згідно зі спірним рішенням, не зараховані пенсійним органом до його страхового стажу:

- період роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР апаратником фільтрації 3-го розряду цеху пігментного двоокису титану № 2;

- період з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року проходження військової служби в Радянській Армії;

- період роботи з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР апаратником фільтрації (чорної) 4-го розряду цеху пігментного двоокису титану № 2, вантажником на окремій установці пігментного двоокису титану;

- період роботи з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР апаратником приготування хімічних розчинів 4-го розряду на окремій установці пігментного двоокису титану, водієм навантажувача на окремій установці пігментного двоокису титану;

- період роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР вантажником на окремій установці пігментного двоокису титану, апаратником фільтрації 4-го розряду цеху пігментного двоокису титану, слюсарем-ремонтником 4-го розряду цеху пігментного двоокису титану;

- період роботи з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року у Закритому акціонерному товаристві «Кримський титан» апаратником розкладання 3-го розряду в першому відділенні цеху пігментного двоокису титану № 2, апаратником відновлення 4-го розряду в першому відділенні цеху пігментного двоокису титану № 2, апаратником розкладання 4-го розряду в першому відділенні цеху пігментного двоокису титану № 2.

Суд з`ясував, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року наявні відповідні записи, які підтверджують факт його роботи у спірні періоди на посадах, передбачених Списками № 1, чинними в періоди роботи позивача, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як уже зазначено вище, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отож, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з належно оформленими записами про займані посади та спірні періоди виконуваної роботи підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача за ці періоди, а тому подання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації за цих обставин не є потрібним.

Водночас на підтвердження кожного зі згаданих вище періодів позивач, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року, надав пенсійному органу додатково такі документи:

- щодо періоду роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року довідку, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 01 квітня 2024 року № 04-25/96, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Титан», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на посадах, віднесених до Списку № 1;

- щодо періоду проходження військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року довідку від 07 лютого 2005 року № 61, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої позивач проходив службу з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року;

- щодо періоду роботи з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року довідку, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 01 квітня 2024 року № 04-25/97, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Титан», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на посадах, віднесених до Списку № 1;

- щодо періоду роботи з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року довідку, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 01 квітня 2024 року № 04-25/98, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Титан», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на посадах, віднесених до Списку № 1;

- щодо періоду роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року довідку, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 01 квітня 2024 року № 04-25/99, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Титан», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на посадах, віднесених до Списку № 1;

- щодо періоду роботи з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року довідку, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 14 березня 2024 року № 120, видану Армянською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Титанові інвестиції», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Закритому акціонерному товаристві «Кримський титан» на посадах, віднесених до Списку № 1.

Отже, додатково наданими позивачем пенсійному органу документами належно підтверджується факт проходження військової служби та роботи позивача у ті періоди, які пенсійний орган відмовився зараховувати позивачу до його страхового (та пільгового за Списком № 1) стажу.

Щодо посилань відповідачів на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби згідно з довідкою від 07 лютого 2005 року № 61, оскільки відсутня підстава видачі довідки, відсутній військовий квиток, то суд зазначає, що за змістом пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби приймаються, зокрема довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, надана позивачем довідка від 07 лютого 2005 року № 61, видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої позивач проходив службу з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року, є належним документом, який відповідно до вимог пункту 6 Порядку № 637 підтверджує факт проходження військової служби позивачем.

Крім того, факт проходження військової служби позивачем у період з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року, жодних розбіжностей щодо вказаного періоду між трудовою книжкою та довідкою немає.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788 військова служба зараховується до стажу роботи.

За цих обставин у відповідача-1 були відсутні підстави для незарахування періоду проходження позивачем військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року до його страхового стажу.

Щодо посилань відповідачів на те, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, оскільки запис про звільнення внесено з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення, суд зазначає таке.

Так, дійсно у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 21 січня 1985 року дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення.

Щодо цього суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 23 квітня 2019 року у справі № 593/1452/16-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17, висновки якого суд ураховує відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Також Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу під час призначення пенсії.

Крім того, період роботи позивача з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року підтверджений довідкою, яка уточнює особливий характер роботи чи умов праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 01 квітня 2024 року № 04-25/99, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Титан», відповідно до якої у вказаний період позивач працював повний робочий день у Кримському виробничому об`єднанні «Титан» імені 50-річчя СРСР на посадах, віднесених до Списку № 1.

Щодо посилань відповідачів на те, що надані позивачем уточнюючі довідки видані державою агресором, діяльність якої є незаконною, будь-які видані рішення, документ є недійсними і не створюють правових наслідків, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207) громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207 встановлено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Водночас згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 711/10426/16-а, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих «намібійських винятків» Міжнародного суду ООН.

Попри це у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяк не легітимізує таку владу.

Своєю чергою, відсутність у пенсійного органу можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 11 липня 2019 року у справі № 423/1156/17.

Суд також звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Щодо посилань відповідачів на те, що Російська Федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, то такі доводи суд визнає безпідставними, оскільки у спірні у цій справі періоди позивач працював на території Автономної Республіки Крим, яка відповідно до Конституції України є невід`ємною частиною території України, тож набув трудовий стаж саме на території України, а не на території іншої держави-учасниці Співдружності Незалежних Держав, тому вищенаведена Угода з усіма наслідками, які виникають у зв`язку з виходом із неї котрогось із учасників, жодного значення для розглядуваних правовідносин не має.

Тож за встановлених обставин суд резюмує, що у відповідача-1 були відсутні підстави для незарахування періодів роботи позивача з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року, з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року, з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року, з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року до його страхового (а також пільгового за Списком № 1) стажу.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що оскаржуване рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового та пільгового стажу через неврахування вищевказаних періодів є протиправним.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що така відмова оформлена індивідуально-правовим актом суб`єкта владних повноважень рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 червня 2024 року № 65 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , тому саме вказане рішення, яке фактично є предметом оскарження та порушує права позивача, суд визнає протиправним та скасовує.

У процесі розгляду цієї справи суд встановив, що відповідач-1 безпідставно не зарахував позивачу до його страхового стажу період проходження військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року, а також безпідставно не зарахував до страхового та пільгового за Списком № 1 стажу періоди роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року, з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року, з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року, з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року. Саме з цих підстав суд визнав протиправним та скасував спірне рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

За цих обставин суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача-1 (як органу, який відмовив позивачу у врахуванні спірних періодів, з огляду на що порушив права позивача), зарахувати позивачу період проходження військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року до страхового стажу, а періоди роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року, з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року, з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року, з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року до страхового та пільгового за Списком № 1 стажу.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058 з дня первинного звернення суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі № 810/637/18.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі й поданих вперше. Суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Водночас суд відзначає, що передумовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є наявність у особи страхового та пільгового стажу у передбаченому законом розмірі, а саме 25 та не менше 10 років відповідно.

Оскільки остаточний розмір страхового та пільгового стажу позивача буде встановлено відповідачем-1 після зарахування спірних періодів на виконання цього рішення, то вимога щодо зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію є наразі передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги викладене, суд уважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірній ситуації буде зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 червня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії, необхідні для відновлення порушених прав позивача, відсутні, оскільки наданих позивачем документів цей пенсійний орган не досліджував, питання щодо призначення позивачу пенсії за віком не вирішував, тож прав позивача у межах спірних правовідносин не порушував. Оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за наслідками розгляду поданих заяви та документів ухвалило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, а тому саме цей пенсійний орган належить зобов`язати вчинити відповідні дії, необхідні для відновлення порушених прав позивача.

Позиція суду з цього питання узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає з урахуванням кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отож, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 (який порушив права позивача та якого суд зобов`язав вчинити відповідні дії для відновлення порушених прав позивача) підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12 червня 2024 року № 65 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження військової служби з 21 червня 1985 року по 02 червня 1987 року до страхового стажу, а періоди роботи з 21 січня 1985 року по 29 травня 1985 року, з 15 серпня 1987 року по 02 квітня 1990 року, з 19 грудня 1991 року по 04 серпня 1993 року, з 17 жовтня 1994 року по 18 червня 1996 року, з 24 вересня 2007 року по 08 лютого 2010 року до страхового та пільгового за Списком № 1 стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 червня 2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 17 червня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна