Справа № 640/22663/20
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 р. Справа № 640/22663/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 13058" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення

У С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство 13058" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 03.04.2020 № , яким визначено Публічному акціонерному товариству "АТП 13058" грошове зобов`язання у розмірі 594 888,27 (податкове зобов`язання - 396 592,18 грн та штрафні санкції - 198 296,09 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 03.04.2020 № , яким визначено Публічному акціонерному товариству "АТП 13058" грошове зобов`язання в розмірі 594 888,27 (податкове зобов`язання - 396 592,18 грн та штрафні санкції - 198 296,09 грн). Позивач зазначив, що відповідно до довідки № ю-23549/2016, що видана Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.11.2016 № 470, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 45 056 051,19 грн, при тому, що в ГУ ДПС у м. Києві немає жодного доказу, що в січні 2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Кайсора 7/9 у м. Києві становила саме 206 320 669,59 грн. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №640/22663/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 13058" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення - до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 дана справа передана на розгляд судді.

Ухвалою від 03.03.2025 прийнято адміністративну справу до розгляду. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про прийняття справи до розгляду подати до суду відзив на адміністративний позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про прийняття справи до розгляду доставлена позивачу до електронного кабінету в системі "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачу копія ухвали про прийняття справи до розгляду надіслана засобами поштового зв`язку та копія такої ухвали отримана відповідачем 12.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого відповідач виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 03.04.2020 № , прийнятого за результатами камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю, в результаті якої було встановлено заниження податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за податкові періоди, термін сплати по яким настав на час проведення перевірки, а саме - січень 2020 року. Відповідач зазначив, що заниження податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб за січень 2020 року відбулося внаслідок неврахування нормативної грошової оцінки, визначеної згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.01.2019. Просить відмовити в задоволенні позову.

Також, у матеріалах справи міститься відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримав свої позицію, викладену в позовній заяві щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення. Просив позов задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено наступне.

ГУ ДПС у м. Києві було проведено камеральну перевірку звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік відносно Публічного акціонерного товариства "АТП 13058", за результатами якої складено акт від 10.03.2020 № 111/26-15-04-07-19/05475147. (а.с. 22-26)

Актом перевірки встановлено, що сума податкового зобов`зання по орендній платі з юридичних осіб, визначена за результатами подання податкової декларації з плати за землю за 2020 рік № від 19.02.2020 Публічним акціонерним товариством "АТП 13058", є нижча ніж визначена за результатами камеральної перевірки на загальну суму 396 592,18 грн. Заниження податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб за січень 2020 року відбулося внаслідок неврахування нормативної грошової оцінки, визначеної згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.01.2019.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 № , яким визначено Публічному акціонерному товариству "АТП 13058" грошове зобов`язання у розмірі 594 888,27 (податкове зобов`язання - 396 592,18 грн та штрафні санкції - 198 296,09 грн). (а.с. 19)

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням, суд звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі за текстом - ПК України, в редакції, чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення).

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п.288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України).

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 ПК України).

Згідно пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 статті 288 ПК України).

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 статті 288 ПК України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 статті 288 ПК України).

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно частини 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель»)

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2003 між ПАТ "АТП 13058" (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київради від 19 грудня 2002 року № 172/332 передає, а орендар приймає у довгострокову оренду на 25 (двадцять п`ять) років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Кайсарова, 7/9 у Голосіївському районі м. Києва, розміром 7,7001 (сім цілих і сім тисяч одна десятитисячна) га для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель і виробничих споруд майнового комплексу у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід`ємною частиною цього договору. (а.с. 12-15)

Відповідно до пункту 2.1 даного договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у грошовій формі, незалежно від результатів своєї діяльності.

Згідно з пунктом 2.2 зазначеного договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 (одна ціла і п`ять десятих) відсотка від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли будівлі, споруди або їх частина здаються в оренду іншим суб`єктам, орендна плата встановлюється у розмірі 4 (чотирьох) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частин.

За змістом пункту 2.3 даного договору розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього договору), за винятком випадку, передбаченого пунктом п`ять цього договору. Пунктом 5 Договору встановлено, що орендодавець має право у односторонньому порядку (шляхом надсилання Орендареві повідомлення через податкові органи або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати у випадку, коли внаслідок зміни у законодавстві орендна плата стане меншою від розміру земельного податку.

19.02.2020 позивачем подано контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, де визначено річну суму орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :79:286:0004 у розмірі 1 434 323,61 грн (а.с. 29)

При здійснені таких розрахунків ПАТ "АТП 13058" використано довідку Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № Ю-23549/2016 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки №470 від 03 листопада 2016 року, про що позивач зазначає в позовній заяві.

У вказаній довідці зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Кайсарова , 7/9 складала 45 056 051,19 грн.

Водночас, згідно витягу з Державного земельного кадастру від 30.01.2019 №8-26-0.10-3306/2-19 розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки становить 206 320 669,59 грн.

Згідно статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч. 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

- розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років;

- розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ч. 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1, 3 статті 23 Закону №1378-IV).

Частиною 7 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 року за №1647/29777, було затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок №489), який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Порядок № 489 є чинним нормативно-правовим актом, застосування якого є обов`язковим для територіальних органів Держгеокадастру при наданні витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, та який в силу вимог чинного законодавства визначає процедуру проведення нормативно грошової оцінки земельних ділянок населених пунктів.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, суд зазначає, що застосування позивачем довідки, сформованої у 2016 році, при розрахунку орендної плати за 2020 рік при подачі податкової декларації з плати за землю, є безпідставним з огляду на приписи Податкового кодексу України.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що контролюючий орган вірно зазначив, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 206 320 669,59 грн, а не 45 056 051,19 грн, як зазначив позивач.

При цьому, суд зазначає, що питання щодо визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки при розрахунку орендної плати ПАТ "АТП 13058" уже було предметом розгляду в інших судових справах за позовом позивача (ПАТ "АТП 13058"), зокрема, у справі № 320/11116/23 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025) та у справі №640/22728/21 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2022), в яких суди дійшли висновку про правомірність визначення контролюючим органом нормативної грошової оцінки земельної ділянки при розрахунку орендної плати ПАТ "АТП 13058", виходячи з розміру 206 320 669,59 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, судом встановлено, що позивач звертався до суду з окремим позовом (справа № 640/13150/19) з метою оскарження дій Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо внесення та оприлюднення в Державному земельному кадастрі відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 7,7001 га за адресою: м. Київ, Голосіївський район вул. Кайсарова,7/9 , кадастровий номер :79:286:0004, у розмірі 206 320 669,59 грн та дату її проведення №30.01.2019", та оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 05.04.2019 № , яким встановлено заниження позивачем податкового зобов`язання по орендній платі за січень 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2019 по справі №640/13150/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 та постановою Верховного Суду від 01.06.2022, у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства АТП 13058 відмовлено.

Таким чином, за викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що сума податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб за січень 2020 року в розмірі 6 192 562,64 грн, є підтвердженою та перегляду чи скасуванню не підлягає.

Згідно пункту 123.1 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 статті 123 ПК України, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування (п. 123.2 статті 123 ПК України).

Податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 109.1 статті 109 ПК України).

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Вказані положення чинного податкового законодавства визначають вину як об`єктивну сторону податкових правопорушень, а тому для встановлення її наявності контролюючому органу необхідно довести не наявність відповідного ставлення платника податків до своїх протиправних дій/бездіяльності (усвідомлення своїх дій, розуміння наслідків тощо), а саме - що платник податків вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 520/9294/21.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем в 2020 році подана декларація з плати за землю, якими платник податків самостійно визначив річні суми грошових зобов`язань, що підлягають сплаті до бюджету.

При цьому, надані позивачем пояснення з приводу здійснення розрахунків ПАТ "АТП 13058" на підставі довідки Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № Ю-23549/2016 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 470 від 03 листопада 2016 року, не спростовують встановлених контролюючим органом обставин, що позивач діяв у спірних правовідносинах нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Щодо доводів позивача про невірне визначення розміру процентної ставки орендної плати, суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач при поданні до контролюючого органу податкової декларації з плати за землю № від 19.02.2020 самостійно визначив розмір ставки орендної плати в розмірі 3 % та 4 %, в залежності від площі, та, виходячи з зазначеного розміру процентної ставки, визначив суму орендної плати, про що позивач також зазначив у позовній заяві.

Отже, враховуючи самостійне визначення позивачем у податковій декларації розміру процентної ставки для розрахунку орендної плати, суд вважає, що такий розмір процентної ставки є узгодженим та не підлягає оскарженню відповідно до статті 54 Податкового кодексу України.

При цьому, платник податку не позбавлений права подати уточнену декларацію в порядку статті 50 Податкового кодексу України. Доказів подання такої декларації позивачем сторонами до суду не подано.

За викладеного, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо невірного застосування контролюючим органом розміру процентної ставки при розрахунку суми орендної плати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення в частині нарахування грошового зобов`язання - 594 888,27 грн винесено податковим органом правомірно, із застосуванням показників, які зазначені у витягу, які діяли на час проведення перевірки, з урахуванням чинного законодавства України у сфері формування та видачі витягів, а також норм, які регулюють порядок справляння та нарахування податку на землю і орендної плати, тому таке податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За викладених обставин суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 13058" (вул. Кайсарова, буд. 7/9, м. Київ, 03022, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН