Справа № 320/2684/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Київ справа №320/2684/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада

Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 "

про визнання протиправним та скасування наказу від 27.11.2023 №735, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (далі відповідач, ДПОП «ОШБ «Лють»), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 27.11.2023 №735 «Про службове відрядження» в частині, що стосується ОСОБА_1

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірний наказ «Про службове відрядження» від 27.11.2023 №735 не містить в собі посилань на мету службового відрядження, в спірному наказі не зазначено населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем постійної служби позивача, також відсутнє посилання на пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено поліцейського.

Крім того, позивача не було ознайомлено зі змістом наказ «Про службове відрядження» від 27.11.2023 №735, копія спірного наказу надана не була, з кошторисом витрат на відрядження позивача ніхто не ознайомлював.

Також позивач зазначає, що йому посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" не видавалось, позивач перебував з 27.11.2023 - 08.12.202 та з 14.12.2023 - 29.12.2023 на лікарняному, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського №079349 від 27.11.2023 та довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського №080305 від 29.12.2023.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що позивач направив до ДПОП «ОШБ «Лють» рапорт від 28.12.2023, у якому просив про скасування Наказу № 735 у частині про своє відрядження. У встановленому Інструкцією з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 №414 порядку та строк (30 днів) розглянув зазначений рапорт, за результатами чого видав наказ ДПОП «ОШБ «Лють» від 22.01.2024 №28 «Про службове відрядження», яким унесено зміни до Наказу №735 у частині скасування пункту Наказу №735, що стосується відрядження Позивача.

Відповідач вважає, що повною мірою виконав усі необхідні дії щодо внесення змін до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.11.2023 №735 «Про службове відрядження» у частині, яка стосується відрядження ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства ще до відкриття провадження у справі та у строки передбачені Інструкцією з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 №414.

Разом з тим, відповідач у відзиві просив суд визнати подання ОСОБА_1 позовної заяви з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.11.2023 №735 «Про службове відрядження» у частині, яка стосується його відрядження зловживанням процесуальними правами.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського кружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

19.04.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського кружного адміністративного суду від 09.06.2025 витребувано від Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " належним чином засвідчену копію повного оскаржуваного наказу від 27.11.2023 №735.

12.06.2025 до суду від відповідача надійшла копія наказу від 27.11.2023 №735.

Інших заяв або клопотань до суду не надходило.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Департаментом поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " прийнято наказ від 27.11.2023 №735 "Про службове відрядження" відповідно до Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 №672, Положення про Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", з метою надання практичної допомоги у вирішенні проблемних питань у службовій діяльності органам (підрозділам) поліції, участі у проведенні нарад, конференцій та інших заходів.

Відповідно до абзацу 8 пункту 1 наказу від 27.11.2023 №735 відряджено на полігон військової частини НОМЕР_1 рядового поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №5 роти №3 батальйону №2 полку, із 30 листопада по 14 грудня 2023 року.

Не погодившись із означеним наказом, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 №672, визначено, що службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Відповідно до пунктів 1, 8 розділу ІІ цієї Інструкції при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

Підготовка наказу про службове відрядження поліцейських, які проходять службу в територіальному (відокремленому) підрозділі (управлінні, відділі, відділенні) органу поліції, а також на підприємствах, в закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції України, покладається на органи (підрозділи) поліції, де за штатним розписом обліковується відряджений поліцейський.

Як встановлено судом, наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 27.11.2023 №735 "Про службове відрядження" відряджено на полігон військової частини НОМЕР_1 рядового поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №5 роти №3 батальйону №2 полку, із 30 листопада по 14 грудня 2023 року.

Разом з тим, наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 22.01.2024 №28 "Про службове відрядження" унесено зміни до пункту до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.11.2023 №735 «Про службове відрядження», виключивши абзац 8 пункту 1. Підстава рапорт поліцейського взводу №5 роти №3 батальйону №2 полку рядового поліції ОСОБА_1 від 28.12.2023 та рапорт т.в.о. начальника відділу кадрового забезпечення управління пліції особливого призначення №1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора поліції ОСОБА_2 від 22.01.2024.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені Кодексу адміністративного судочинства України, а обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Враховуючи, що наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 22.01.2024 №28 "Про службове відрядження" унесено зміни до пункту до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.11.2023 №735, а саме виключено абзац 8 пункту 1, яким 735 відряджено на полігон військової частини НОМЕР_1 рядового поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №5 роти №3 батальйону №2 полку, із 30 листопада по 14 грудня 2023 року, оскаржуваний у цій справі наказ від 27.11.2023 №735 не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та безпосередньо не встановлює будь-яких обов`язків для ОСОБА_1 .

Таким чином, оспорюваний у даній справі наказ Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 27.11.2023 №735 "Про службове відрядження" не порушує прав, свобод або законних інтересів позивача. Відсутність порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача оскаржуваним наказом є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо вимоги відповідача про визнання подання ОСОБА_1 позовної заяви з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.11.2023 №735 «Про службове відрядження» у частині, яка стосується його відрядження зловживанням процесуальними правами, суд зазначає, що даний позов був поданий до суду 10.01.2024, а станом на 10.01.2024 оспорюваний наказ в частині позивача був діючим.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені адміністративного позову.

VI. Судові витрати.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративний позову, - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.