Справа № 480/8137/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2025 року Справа № 480/8137/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8137/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 28.07.1979, період роботи з 1980 року по 1990 рік в колгоспі «Україна» та період роботи з 29.01.2000 по 29.12.2002 в сільськогосподарському багатофункціональному кооперативі «Гольма».
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.04.2024 позивач звернулася до регіонального управління Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком. Разом із заявою було подано необхідні для призначення пенсії документи. За результатами розгляду її заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стахового стажу.
Позивач зауважив, що відповідач протиправно не зарахував при призначення пенсії за віком до страхового стажу періоду її навчання 01.09.1978 по 28.07.1979, оскільки підтверджуюча довідка від 01.04.2021 № 476-23, видана на прізвище " ОСОБА_2 ", а документ про зміну прізвища відсутній. Вказує, що до заяви про призначення пенсії нею було долучена копія свідоцтва про укладення шлюбу, з якого вбачається, що її дівоче прізвище " ОСОБА_2 " було змінено на прізвище чоловіка " ОСОБА_3 ".
Також, на переконання позивача, відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу період трудової діяльності з 1980 по 1990 рр. в колгоспі "Україна". Вказує, що з метою підтвердження вказаного періоду трудової діяльності позивач зверталася до архівної установи і отримала довідку про підтвердження її трудового стажу від 19.02.2010 №01-25/108, зі змісту якого вбачається, що у спірний період вона працювала у колгоспі "Україна" і виконувала встановлений мінімум трудової участі.
Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу періоду її трудової діяльності з 29.01.2000 по 29.12.2002 з огляду на відсутність в реєстрі застрахованих осіб даних про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, позивач зазначив, що вказаний недолік не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи за наявності записів у трудовій книжці щодо такого періоду.
З урахування наведеного, вважає, що стаж роботи позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком є достатнім, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 18.09.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Копія даної ухвали була направлена Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області через підсистему "Електронний суд" та отримана ним 18.09.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Проте, відзиву на позовну заяву суду надано не було.
Втім, на виконання вимог ухвали відповідач надав витребувані судом докази та додаткові пояснення, в яких зазначив, підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 09.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до регіонального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 11-12).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що на момент звернення вік позивача становить 63 років 0 місяців 04 дні, страховий стаж - 09 років 02 місяці 27 днів.
Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди:
- з 01.09.1978 р. по 28.07.1979 р. - навчання, оскільки довідка №476-23 від 01.04.2021 р, видана на прізвище ОСОБА_2 , документ про зміну прізвища відсутній;
- з 1980 р. по 1990 р. - роботи в колгоспі, оскільки в довідці №01-25/108 від 19.02.2010 р. зазначено ім`я ОСОБА_4 , по-батькові - ОСОБА_5 , що не відповідає даним паспорта;
- з 29.01.2000 р. по 29.12.2002 р., оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, якими відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначаєЗакон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058- IV).
Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058-ІVособи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Суд встановив, що позивач досягла 60-річного віку 05.04.2021. Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком після набуття ним встановленого законом 60-річного віку, її загальний страховий стаж повинен був становити не менше 28 років.
За змістом частини першої ст. 1 Закону № 1058-IV термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цьогоЗаконуза даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цимЗаконом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч. 2, 3ст. 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Згідно зі статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, періодів її роботи в колгоспі з 1980 рік по 1990 рік оскільки в довідці №01-25/108 від 19.02.2010 р. зазначено ім`я " ОСОБА_4 ", по-батькові - "Вас", що не відповідає даним паспорта.
Так, за приписами статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
Як встановлено судом, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 05.01.1980 щодо спірного періоду наявні такі записи (а.с.17-20):
- 04.01.1980 прийнята на роботу в колгосп "Україна" дояркою (наказ від 04.01.1980 № 1);
- 24.02.1990 - звільнена з роботи за власним бажанням (наказ від 24.02.1990 № 1).
Отже, записи в трудовій книжці містять записи про роботу ОСОБА_1 у період з 04.01.1980 по 24.02.1990 у колгоспі "Україна".
Також, для підтвердження виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі у колгоспі, до заяви про призначення пенсії позивачем була долучена довідка Трудового архіву Петрівського району Кіровоградської області від 19.02.2010 № 01-25/108 (зв. бік а.с.33-34), зі змісту якої вбачається, що в документах архівного фонду «Колгосп «Україна» Зеленської сільської Ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області» в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за період з 1980 р. по 1990 р. є такі дані про стаж роботи ОСОБА_1 (д.н. 05 квітня 1961 рік): за 1980 рік кількість відпрацьованих вихододнів 295, при встановленому мінімумі 270, за 1981 рік кількість відпрацьованих вихододнів 17 (декрет), при встановленому мінімумі 270, за 1982 рік кількість відпрацьованих вихододнів 229, при встановленому мінімумі 270, за 1983 рік кількість відпрацьованих вихододнів 250, при встановленому мінімумі 270, за 1984 рік кількість відпрацьованих вихододнів 19 (декрет), при встановленому мінімумі 270, за 1985 рік кількість відпрацьованих вихододнів 280, при встановленому мінімумі 270, за 1986 рік кількість відпрацьованих вихододнів 344, при встановленому мінімумі 270, за 1987 рік кількість відпрацьованих вихододнів 363, при встановленому мінімумі 270, за 1988 рік кількість відпрацьованих вихододнів 377, при встановленому мінімумі 270, а 1989 рік кількість відпрацьованих вихододнів 330, при встановленому мінімумі 270, за 1990 рік кількість відпрацьованих вихододнів 55, при встановленому мінімумі 270.
Разом з тим, довідка Трудового архіву Петрівського району Кіровоградської області від 19.02.2010 № 01-25/108 не була взята відповідачем до уваги з огляду на зазначення в ній відомостей, що не відповідає даним паспорта позивача, зокрема зазначено ім`я " ОСОБА_4 ", по-батькові - " ОСОБА_5 ".
Водночас, з огляду на те, що дані щодо дати народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та періоду трудової роботи позивачки у колгоспі "Україна" (1980-1990 рр.), які зазначені у довідці 19.02.2010 № 01-25/108, співпадають з даними її трудової книжки, на переконання суду, розбіжності у написанні ім`я позивачки у довідці від 19.02.2010 № 01-25/108 та паспорті позивача є формальною неточністю, та не може бути підставою для відмови відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Таким чином, враховуючи, що періоди трудової діяльності позивача з 04.01.1980 по 24.02.1990 року на посаді доярки в колгоспі «Україна» підтверджені як записами у трудовій книжці позивача, яка в силу законодавства є основним документом, що підтверджує страховий та пільговий стаж, так й уточнюючою довідкою, з огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, що позивач у спірний період роботи не працювала в колгоспі «Україна», або не виконувала встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи в колгоспі «Україна» є протиправною, а вказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.
Крім того, відповідно до змісту оскаржуваного рішення період роботи позивачки з 29.01.2000 р. по 29.12.2002 р., не було зарахувано до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за вказаний період.
Оцінюючи вказаний довод, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
За приписами статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною другої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Тобто, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено саме на роботодавця, який здійснює нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Як свідчать матеріали справи, сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.01.1980 (а.с.17-20). Так, зокрема до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.01.1980 у період з 29.01.2000 по 29.12.2002 позивач працювала телятницею в СБК "Гольма".
Таким чином, з урахуванням правових висновків Верховного Суду та наведених норм чинного законодавства України, весь офіційно набутий трудовий стаж позивача з 29.01.2000 по 29.12.2002 підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Також, як встановлено судом з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, до страхового стажу не зараховано період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1978 р. по 28.07.1979 р., оскільки надана довідка від 01.04.2021 року № 476-23 на підтвердження періоду навчання позивача видана на прізвище " ОСОБА_2 ", документ про зміну прізвища відсутній.
Так, відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку № 637, встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
У матеріалах пенсійної справи міститься архівна довідка Національного університету «Одеська юридична академія» від 01.04.2021 року № 476-23 (зв. бік а.с.37-38), в якій зазначено, що у відомчому архіві Національного університету «Одеська юридична академія» серед документів «Одеського вищого професійно училища сфери послуг» є наступні накази: № 117 від 1 вересня 1978 року про зарахування ОСОБА_6 на навчання з 1 вересня 1978 року; № 93 від 28 липня 1979 року ОСОБА_6 відрахована зі складу учнів у зв`язку із закінченням строку навчання з 31 липня 1979 року (чоловічий перукар).
При цьому, суд зазначає, що прізвище " ОСОБА_2 " є дівочим прізвищем позивачки віповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 21).
Копія свідоцтва про укладення шлюбу надавалася позивачем до заяви про призначення пенсії за віком від 09.04.2025, що підтверджується розпискою-повідомленням прийнятих документів (а.с.13-14).
Відтак, з огляду на приписи пункту «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ, враховуючи, що архівною довідкою Національного університету «Одеська юридична академія» від 01.04.2021 року № 476-23, підтверджено період навчання позивача з 01.09.1978 по 31.07.1979, вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд враховує, що правила адміністративного судочинства допускають випадки, коли суд може вийти за межі вимог позову, зокрема, у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно ним обраним для повного та ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.
Відтак, задля ефективного захисту порушеного права позивача, суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 09.04.2024 з зарахуванням до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періодів трудової діяльності позивача з 04.01.1980 по 24.02.1990 на посаді доярки в колгоспі "Україна", а з 29.01.2000 по 29.12.2002 на посаді телятниці в СБК "Гольма", а також періоду навчання з 01.09.1978 по 31.07.1979, та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко