Справа № 400/10613/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 червня 2025 р. № 400/10613/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

проСт. 378 зміна чи встановлення способу і порядку виконання,

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі № 400/10613/21 в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить:

«Змінити спосіб і порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року по справі 400/10613/21 із зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) перерахувати та виплатити з 01.12.2019 року пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі довідки від 11.06.2021 року №33/35-Х-06 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, виданою Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області", та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунк, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку в сумі 195400,06 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч рішенню Миколаївського окружного суду від 12 січня 2022 року по справі 400/10613/21 не виплатив заборгованість за період з 01.04.2019 до 30.04.2022 в сумі 195400,06 грн.

Ухвалою від 09.06.2025 суд заяву позивача про зміну способу виконання рішення прийняв до розгляду та призначив судове засідання на 11.06.2025.

Відповідач подав до суду заперечення на заяву позивача, в яких вказав, що на сьогодні було проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19.11.2020. Рішення суду від 12.01.2022 по ОСОБА_2 набрало законної сили 12.02.2022, тобто після 19.11.2020. З наведеного вбачається, що на сьогодні черговість виплати коштів по вищезазначеному рішенню суду не настала.

Постановляючи цю ухвалу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Частиною другою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд дійшов висновку, що відповідач не ухиляється від виконання рішення суду і виконання рішення суду в повному обсязі (в частині виплати 195400,06 грн.) залежить в цьому випадку не від дій відповідача, а від виділення йому коштів з Державного бюджету на відповідні бюджетні програми.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат щодо виплати пенсій, то суд вважає безпідставними аргументи позивача, наведені в його заяві, про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду.

При цьому суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості з пенсійних виплат не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Отже, у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі належить відмовити.

Керуючись статтями 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяву позивача про зміну способу виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року по справі 400/10613/21 - відмовити.

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя В. С. Брагар