Справа № 699/141/25
Суддя: Літвінова Г. М.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/141/25
Номер провадження № 2-а/699/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 28.11.2024 року ОСОБА_1 у приміщенні Корсунь - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2024 року, винесену при примусовому виконанні постанови № 1249 від 11.10.2024 року, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З отриманої постанови про відкриття виконавчого провадження вбачалося, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути 34 000,00 грн на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На прохання ОСОБА_1 працівники ДВС надали йому завірену копію постанови № 1249 від 11.10.2024 року. Ознайомившись із постановою. ОСОБА_1 виявив, що у резолютивній частині постанови вказано: "Визнати винним громадянина ОСОБА_2 в вчиненні адміністративного правопорушення, визначене ч.З ст.210 КУпАП. Накласти на громадянина ОСОБА_2 штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн."

З`ясувавши, що штраф накладений не на нього, а на гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до начальника ДВС із заявою про скасування постанови про відкриття провадження.

02.12.2024 було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2024, винесену при примусовому виконанні постанови № 1249 від 11.10.2024 року, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.01.2025 ОСОБА_1 було викликано до Корсунь -Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та вручено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025, винесену при примусовому виконанні постанови№ 1249 від 11.10.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З отриманої постанови про відкриття виконавчого провадження вбачалося, що з ОСОБА_1 знову необхідно стягнути 34 000,00 грн на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З отриманої постанови вбачається, що стягувач ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) просто переписав постанову № 1249 від 11.10.2024, змінивши її резолютивну частину. Зокрема, тепер у резолютивній частині оскаржуваної постанови вказано: "Визнати винним громадянина ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, визначене ч.З ст.210 КУпАП. Накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Постанова набирає законної сили 22 жовтня 2024 року".

Позивач звертає увагу суду, що станом на 02.12.2024 (момент винесення постанови про скасування постанови про відкриття провадження № 76653928 від 27.11.2024 ) резолютивна частина оскаржуваної постанови мала зовсім інший текст, а тому вона ніяк не могла набрати законної сили 22.10.2024, так як була "створена" у період з 02.12.2024 до 19.12.2024 (момент повторного надходження в ДВС). Відповідно, ОСОБА_1 не був повідомлений про існування "виправленої" постанови, а відразу ж подвоєний штраф було направлено на виконання до ДВС.

Також по суті спору повідомляє, що 13.09.2024 позивач отримав повістку за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність його прибуття 25.09.2024 на 10:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ТЦК та СП), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, оформлення військово-облікових документів.

З 22.09.2024 до 02.10.2024 позивач перебував на лікуванні, про що завчасно до 25.09.2024 повідомив відповідача.

02.10.2024, закінчивши лікування, ОСОБА_1 особисто, без примусу, прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Там він надав медичні документи, які підтверджували, що у період з 22.09.2024 до 02.10.2024 він перебував на лікарняному.

Не дивлячись на медичні документи, 02.10.205 працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 склали відносно нього протокол № 354 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

11.10.2024 через незалежні від нього обставини, ОСОБА_1 не зміг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 .

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді його справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 жодним чином не повідомив його про прийняте рішення, чим порушив його право на оскарження винесеної постанови.

13.11.2024 відповідач передав до Корсунь -Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 6 постанов, в тому числі і постанову № 1249 від 11.10.2024 року з уже подвоєними штрафами.

Тобто, з текстом постанови ОСОБА_1 зміг ознайомитися лише 28.11.2024 - у момент отримання постанови в ДВС.

Позивач вважає постанову № 1249, датовану 11.10.2024, а фактично виготовлену в період з 02.12.2024 по 19.12.2024, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

По-перше, у постанові вказано, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав. Такі твердження не відповідають дійсності. У протоколі вказано: "Я, ОСОБА_1 , повідомляю що не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення". При цьому ОСОБА_1 надав свої пояснення та підтверджуючі документи.

По-друге, у постанові вказано: "правопорушення було виявлене 25.09.2024, коли ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення". Позивач звертає увагу суду, що саме 25.09.2024 він через свою хворобу не зміг з`явитися. При цьому ставить риторичне питання, якщо він з`являвся, як вказано в постанові, то за що на нього наклали штраф?

Крім того, у першій редакції постанови № 1249 від 11.10.2024 винним визнали іншу особу - ОСОБА_2 . На нього ж і наклали стягнення у вигляді штрафу. Жодний нормативний акт не передбачає "ПЕРЕПИСУВАННЯ" тексту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням указаного позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1249, винесену 11.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а справу - закрити.

Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито провадження у цій справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення адміністративного позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 76824956 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.10.2024 № 1249 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_4 штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Сторони справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача адвокат Перебийніс С.В. подала заяву, у якій позов підтримала з викладених у ньому підстав, просила розглянути цю справу без участі сторони позивача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. У межах строків, визначених в ухвалі суду, відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи судом установив такі обставини.

02.10.2025 офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 склав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , протокол № 354 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. У протоколі вказано: "Суть адміністративного правопорушення: військовозобов`язаний ОСОБА_1 о 17:00 02.10.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_7 під особистий підпис отримав повістку для прибуття на 10:00 год. 25.09.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На вказану дату не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив обов`язок, визначений підпунктом 2 пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов 'язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від ЗОЛ2.2022 № 1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках). Громадянин ОСОБА_1 30.09.2024 був переданий в розшук поліції. ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, визначене частиною 3 статті 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ). Громадянинові ОСОБА_1 роз 'яснено зміст статті 63 Конституції Україниа також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 15.30 год. 11 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 , в кабінеті № 12".

Протокол містить пояснення позивача, згідно з якими він не згідний з тим, що у його діях має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 2010 КУпАП та надав медичні документи.

Суд звертає увагу, що відповідно до цього протоколу позивач 02.10.2024 отримав повістку для прибуття на 10:00 год. 25.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто повістку позивач отримав пізніше дати, на яку він викликався до відповідача.

11.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 виніс постанову № 1249 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 25.09.2024 на 10:00 годину не з`явився по повістці, яку особисто отримав 13.09.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ТЦК та СП), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, оформлення військово-облікових документів, чим порушив обов`язок визначений підпуктом 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 " 1487.

Зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, пояснення про хворобу є голослівними. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Визнано винним громадянина ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, визначене ч.З ст.210 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Суд звертає увагу на те, що у частині дати отримання позивачем повістки про виклик до відповідача, відомості постанови не збігаються з відомостями протоколу № 354 від 02.10.2025. Крім того, позивач свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та його посилання на хоробу не були голослівними, так як у протоколі вказано, що надані позивачем медичні документи додано до нього.

За відомостями медичних документів огляду сімейного лікаря КНП "Корсунь-Шевченківський ЦПМСД" Корсунь-Шевченківської міської ради (а.с.30-31) позивач з 24.09.2024 до 02.10.2024 перебував на лікарняному.

Також знайшли своє підтвердження факти, викладені у позовній заяві про те, що постанова №1249 від 11.10.2024 існує і у редакції, коли в її резолютивній частині визнано винним та притягуто до відповідальності ОСОБА_2 за дії, які за змістом постанови вчинив позивач (а.с.17-18).

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" було передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних Центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 30.05.2023 № 3127-IX, який набрав чинності 04.04.2024 вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно позивача вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 210 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина 1);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина 2).

Законом України від 09.05.2024 №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024 ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено про загальну мобілізацію, тому з цього часу діє особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає її незаконною, посилаючись на викладені у позовній заяві порушення.

Указане стороною відповідача не спростоване.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Наявні у справі протокол та оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення не є беззаперечними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення у силу виявлених судом недоліків у цих документах та наявності двох різних редакцій оскаржуваної постанови (а.с. 17-19, 28-29).

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак в порушення ст.ст. 251, 255 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відповідач формально та недбало поставився до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у суді жодним чином не довів правомірності свого рішення, не надав суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивач обгрунтовано вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку із чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 11.10.2024 № 1249 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,50 (шістсот п`ять грн 50 коп.) грн за подання до суду цього позову.

Вжиті ухвалою суду від 11.03.2025 заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ,місце проживання - АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 (відомості не вказуються).

СуддяЛітвінова Г.М.