Справа № 240/23477/24
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/23477/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26, абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26, абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду за результатами розгляду даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу та звернувся до Міністерства оборони України, оскільки не знав поштової адреси відповідача, із рапортом на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років. Позивач зазначає, що станом на день подачі позову відповіді на свій рапорт не отримав, хоча має законні підстави для звільнення з військової служби. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

На офіційну електронну адресу суду 30.12.2024 надійшов відзив на позов від Військової частини НОМЕР_1 , в якому позов не визнав та пояснив, що позивачем в позовній заяві не стверджується та не надаються докази надсилання рапорту про звільнення з військової служби на адресу військової частини НОМЕР_1 або звернення з рапортом до свого безпосереднього або прямого командира. Надсилання рапорту на адресу Міністерства оборони України не є належним доказом отримання рапорту військовою частиною НОМЕР_2 . Станом на 30.12.2024 до військової частини НОМЕР_1 не надходило рапорту на звільнення з військової служби ОСОБА_1 . У зв`язку із чим, на думку представника відповідача, позивачем не було подано рапорт на звільнення з військової служби відповідно до вимог Положення №1153, Порядку №531 та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Окрім цього, представнику позивача на його адвокатський запит, листом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 №1553/10808 було повідомлено про те, що на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило рапорту позивача на звільнення з військової служби. У зв`язку із вищевикладеним, підстав стверджувати наявність бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту на звільнення з військової служби позивача немає, оскільки зазначений рапорт до військової частини НОМЕР_1 не надходив. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

17 січня 2025 року представником позивача до суду через особистий кабінет в підсистемі "Електронний суд" подано відповідь на відзив, у якій вказано про те, що лист командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 №1553/10808 представник позивача не отримував. Позовну заяву просить задовольнити.

04 березня 2025 року представником третьої особи надіслано пояснення щодо позову. В поясненнях наголошено, що позивач проходить військову службу на посаді командира відділення 2-го мінометного взводу мінометного батареї Військової частини НОМЕР_1 . Отже, його безпосереднім командиром є командир взводу. Разом з тим, рапорт ОСОБА_1 командиру Військової частини НОМЕР_1 , направлено до Міноборони. Утім, направлення рапорту на адресу Міноборони, не може свідчити про подання такого рапорту по команді особисто позивачем, відповідно до вимог Закону №2232-XII та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Тому, листом від 04.10.2024 №220/63/Вих3ВГ/2014 ОСОБА_1 поінформовано, що Міноборони не уповноважене розглядати його рапорт. Надіслані документи повернуті та запропоновано звернутися з рапортом за належністю відповідно до вимог законодавства України. Отже, вимоги про звільнення позивача з військової служби відповідно до Закону №2232-XII є передчасними, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-115В від 27.12.2024 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 01.01.2025 по 03.01.2025 та з 09.01.2025 по 10.01.2025 включно.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-07-В від 21.01.2025 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці у період з 03.02.2025 по 07.02.2025 та відповідно до наказу №01-06-ОС від 03.02.2025 головуючий суддя перебувала на навчанні в період з 10.02.2025 по 14.02.2025 включно.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-45а-в від 12.05.2025 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 02.06.2025 по 18.06.2025 включно.

Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

20 вересня 2024 року позивач звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26, абз. 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

До вказаного рапорту позивач надав такі документи: нотаріально посвідчена копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 19 січня 2021 року; нотаріально засвідчена копія Свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 17 лютого 2022 року; нотаріально засвідчена копія Свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 12 лютого 2021 року; нотаріально засвідчена копія Свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 22 квітня 2011 року; нотаріально засвідчена копія картки платника податків ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія картки платника податків ОСОБА_4 ; витяг з Реєстру територіальної громади №2024/006657586 від 07.06.2024; нотаріально засвідчена копія Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 №3248- від 13.06.2022; нотаріально засвідчена копія Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 №3248- від 13.06.2022; нотаріально засвідчена копія Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 №3248- від 13.06.2022; нотаріально засвідчена копія Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 №3248- від 13.06.2022; нотаріально засвідчена копія Заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2016; нотаріально засвідчена копія Довідки про доходи №21073 від 30.08.2024.

Представник позивача в позовній заяві наголошує, що вказаний рапорт був отриманий військовою частиною НОМЕР_1 орієнтовно 10 жовтня 2024 року, однак позивача не повідомлено про результат розгляду рапорту.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Частинами першою, другою, четвертою-шостою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Суд встановив, що позивач подав відповідачу рапорт, у якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

За змістом підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, а зокрема - під час дії воєнного стану, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою згаданої статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Отже, вказана норма є відсильною.

Згідно з пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

Порядок звільнення військовослужбовців з військової служби врегульований пунктами 233-243 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).

Відповідно до п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно до пп. 14 п. 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) встановлено, що документами, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме наявність у військовослужбовця дитини віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер є: копія свідоцтва про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства (материнства) особи; один із документів: копія свідоцтва про смерть одного з батьків, або копія рішення суду про визнання одного із батьків безвісно відсутнім, або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Згідно із пп. 2 п. 9 розділу ІІІ Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затвердженого наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Суд зазначає, що, як вказано позивачем в позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 рапорт про звільнення від 20.09.2024 надіслав до Міністерства оборони України. В свою чергу, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , чим порушив порядок звернення.

Посилання позивача на те, що йому не відома адреса Військової частини НОМЕР_1 , в якій він саме проходить військову службу, не звільняє його від обов`язку дотриматись встановленого порядку звернення із рапортом. Дану адресу позивач мав можливість з`ясувати у Міністерства оборони України або у свого прямого командира.

Окрім того, представник позивача в позовній заяві наголошує, що рапорт ОСОБА_1 було перенаправлено Міністерством оборони України для розгляду до військової частини НОМЕР_1 та отримано представником відповідача орієнтовно 10 жовтня 2024 року. Однак, на підтвердження вказаного, позивачем до матеріалів справи доказів не надано.

Також, представник відповідача у відзиві на адміністративний позов наголошує, що представнику позивача на його адвокатський запит, листом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 №1553/10808 було повідомлено про те, що на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило рапорту позивача на звільнення з військової служби.

Разом із тим, представником Міністерства оборони України до пояснень долучено лист №220/Вих3ВГ/2014 від 04.10.2024, який адресований ОСОБА_1 , зі змісту якого встановлено, що рапорт стосовно звільнення позивача повернуто саме ОСОБА_1 та запропоновано йому звернутись у встановлений спосіб.

Окрім наведеного вище, суд вважає за необхідне зазначити, що право на звільнення з військової служби може бути реалізовано за умови дотримання процедури звільнення, яку не було дотримано позивачем.

Тобто, вказаними вище обставинами підтверджено той факт, що військова частина НОМЕР_1 не отримувала рапорт ОСОБА_1 про звільнення від 20.09.2024 та, як наслідок, не мала можливості його розглянути.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити.

В свою чергу, суд зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права повторно звернутись із рапортом про звільнення з військової служби у встановлений спосіб та із дотриманням процедури звільнення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду правомірність своєї бездіяльності щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 ..

За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує, сплачений позивачем у справі судовий збір.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ), третя особа: Міністерство оборони України (м.Київ, просп. Повітряних Сил, буд.6, РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 19 червня 2025 р.

19.06.25