Справа № 420/28178/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №420/28178/24

адміністративне провадження № К/990/17591/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Бившевої Л.І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Прем`єра Південь» до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 25.04.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/28178/24.

Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом правильного зазначення судових рішень, що оскаржуються, коректного зазначення вимог до суду касаційної інстанції, належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, надано платіжну інструкцію від 21.04.2025 №983, відповідно до якої сплачено 48448,00 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Контролюючим органом зазначено вимогами касаційної скарги скасувати на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі №420/28178/24 та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а правничу допомогу зменшити до прожиткового мінімуму.

Верховний Суд зауважує, що П`ятим апеляційним адміністративним судом у справі №420/28178/24 прийнято не додаткову постанову щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а постанову за результатами апеляційного перегляду додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 щодо стягнення з Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Тобто скаржником не виправлено зазначення оскаржуваного судового рішення.

Скаржником вказано, підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328, вчинено посилання на пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, зазначено, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права в частині встановлення обставин у справі та дослідження зібраних доказів.

Крім того, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції не було застосовано висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, не досліджено та не зазначено, як саме допущені скаржником порушення щодо призначення та проведення перевірки вплинули на результати проведеної перевірки. Також податковим органом вчинено покликання на постанови Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №280/1367/20, від 01.12.2021 №400/1646/20, від 06.07.2022 у справі №400/1646/20.

Контролюючим органом зазначено про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в чинній на момент спірних взаємовідносин редакції), викладеного у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21.

Скаржником зауважено, що порушення податковим органом пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не було підставою позову на час першого оскарження податкових повідомлень-рішень (справа №540/4247/21).

Верховний Суд зауважує, що пунктом 1 частини 2 статті 353 КАС України передбачено підставу для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд у випадку порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини 4 статті 328 цього Кодексу.

Проте скаржником не обґрунтовано підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Скаржником, зазначаючи про неврахування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду в подібних правовідносинах, не вказано пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження, не конкретизовано норми матеріального права, неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, не доведено подібність правовідносин у справах, на які вчинено посилання.

Щодо доводів скаржника про необхідність відступлення від правового висновку Верховного Суду, слід зауважити, що, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, ключовим у цій справі було правове питання наявності колізії між чинними на момент перевірки нормами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і Постанови №89, і у випадку наявності такої обрання шляхів її подолання. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність усталеної практики Верховного Суду, що проведення податковим органом перевірки на підставі Постанови №89, всупереч чинному і нескасованому мораторію на проведення перевірок, є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Судами попередніх інстанцій враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.04.2022 по справі №140/1846/21, від 24.05.2023 по справі №420/10433/22, від 27.07.2023 по справі №380/12782/22, від 27.09.2023 по справі №280/958/22, від 11.10.2023 по справі №520/1832/22, від 12.10.2023 по справі №520/4900/22, від 26.10.2023 по справі №440/7328/22, від 09.11.2023 по справі №160/13134/22, від 28.12.2022 у справах №420/22374/21, №540/5445/21, №160/14248/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі №160/24072/21, від 01.03.2022 у справі №640/16093/21, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17.

Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Постанова Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від якої бажає відступити скаржник, не враховувалася судом апеляційної інстанції.

Норма пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України передбачає підставу касаційного оскарження якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Тобто нормами КАС України передбачена підстава касаційного оскарження щодо відступлення від конкретного висновку Верховного Суду, врахованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні.

В частині оскарження судового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу контролюючим органом повторно не вказано підставу касаційного оскарження. Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до цитування норм КАС України, посилань на практику Верховного Суду без доведення подібності правовідносин у справах, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, суди попередніх інстанцій, проаналізувавши матеріали справи, предмет позову, його ціну та складність спору, дійшли висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн є необґрунтованим та завищеним. Судами враховано правові висновки, викладені в додаткові й постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 28.04.2023 по справі №640/8003/20, від 25.05.2023 по справі №440/7120/20, від 20.06.2023 по справі №280/5922/21, від 17.05.2023 по справі №560/3073/20, від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі та зменшено розмір таких витрат до 4500,00 грн. Податковим органом такі висновки судів не спростовано, не доведено їх помилковість.

Доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм податкового законодавства України, посилань на постанови Верховного Суду, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, переоцінки доказів, що не є належим викладенням підстав касаційного оскарження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Таким чином, скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги щодо належного викладення підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
В.П. Юрченко Л.І. Бившева