Справа № 712/5574/25
Суддя: Ватажок - Сташинська А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/5574/25

Провадження №2-а/712/162/25

17.06.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чернової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження у справі на підставі вказаного позову, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з особливостями встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України, призначено судове засідання для розгляду справи.

13 травня 2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Так, щодо тверджень позивача про неотримання оспорюваної постанови у відзиві вказано, що відповідачем виконано усі законодавчо встановлені дії щодо направлення на внесену до державних реєстрів адресу ОСОБА_1 . Однак, позивачем не здійснено відповідних дій щодо її отримання. Тому, на думку представника відповідача, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки оскаржувані постанови були скеровані на поштову адресу позивача, яка внесена до державних реєстрів рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Оскаржувана постанова, повернулась за закінченням строку зберігання. Щодо вчиненого адміністративного правопорушення у відзиві вказано, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів визначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 7,567% (1.362 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 18 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при неспарених колесах, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Посилаючись на норми пункту 5 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1145, представник відповідача вказує, що у разі, якщо належний користувач не звертається до сервісного центру МВС з відповідною заявою, згідно з пунктом 24 Порядку № 1145, особа за якою зареєстрований транспортний засіб або представник юридичної особи не позбавлений можливості внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача через вебдодаток, розміщений на офіційному вебсайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг особисто, що встановлено пунктом 5 Порядку №1145. Таким чином, суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП в оскаржуваній постанові визначений вірно і притягнення до адміністративної відповідальності відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивач відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів на час прийняття постанови обліковується, як належний користувач транспортного засобу на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення

16 травня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказує, що згідно з договором оренди транспортних засобів від 19.01.2024 позивач, як орендодавець, передала ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «АГРОСЕРВІС-2022», як орендарю у тимчасове платне користування транспортні засоби МА TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 , тип вантажний спеціалізований сідловий тягач та марки THOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації про рух вантажного сідлового тягача MAN TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_3 зі спеціалізованим напівпричепом-цистерною, або інформації про напівпричіп, ідентифікації за державним реєстраційним номером напівпричепу, внаслідок якої відповідачу стало б відомо, що напівпричіп є цистерною, автоматичний пункт взагалі не здійснив, а ідентифікував лише сідловий тягач. Таким чином, на думку позивача, при винесенні постанови відповідачем не встановлено усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме не враховано факт використання автомобіля МАН TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 з контейнеровозом цистерною ТНOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 , а тому відповідачем не вірно застосована норма п. 22.5 Правил дорожнього руху щодо дозволеної максимальної фактичної маси транспортного засобу.

Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог категорично заперечувала з підстав, зазначених у відзиві, вказавши, що фіксація навантаження та кількість осей відбувається автоматично. Приладами, які розміщені під поверхнею дорожнього покриття було автоматично визначено, що навантаження було на 4 осі, остання вісь була припіднята.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу MAN TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Також відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.08.2022 НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником спеціалізованого напівпричепу н/пр-цистерни ТНOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 .

19 січня 2024 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АГРОСЕРВІС-2022» (орендар) строком на п`ять років укладено договір оренди транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лук`яновою Т.І., зареєстровано у реєстрі за №143, та за умовами якого, орендодавець передав у тимчасове платне користування орендарю автомобіль марки MAN моделі TGX 18.440 спеціалізований вантажний сідловий тягач, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп марки ТНOMPSON моделі CARMICHAEL РТ44/3, типу спеціалізований напівпричіп н/пр-цистерна державний номерний знак НОМЕР_2 .

Пунктом 1.2 вказаного договору сторонами погоджено, що зазначені транспортні засоби можуть використовуватись орендарем про здійсненні виробничої діяльності (а саме для вантажного перевезення та використання у господарській діяльності) та для участі у міжнародному русі.

Згідно із податковою накладною №6 від 15.02.2025, ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажів дорожнім транспортним засобом MAN TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричіпом н/пр-цистерною ТНOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 , маршрут Одеська область місто Ізмаїл місто Черкаси, протяжністю 1410 км.

Відповідно до акта №ОУ-0000012 від 15.02.2025, затвердженого ПП «АГРОСЕРВІС-2022» та ПП «ТАУРУС-ЛТД», ПП «АГРОСЕРВІС-2022» були надані транспортні послуги автомобілем MAN TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп ТНOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 , м. Черкаси-Одеська область місто Ізмаїл місто Черкаси, водій ОСОБА_2 , що також стверджується рахунком-фактурою №СФ-0000014 від 15.02.2025.

Згідно з товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №25 від 15.02.2025 ТОВ «САН ЛОГІСТИК» ОСОБА_2 на автомобілі MAN TGX 18.440 державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом ТНOMPSON CARMICHAEL державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення дизельного палива Євро EN 590 ULSD 10 ppm ДП-З-Євро5-ВО об`ємом 30892 літрів, масою 25 870 кг.

Постановою головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Слов`янчик Світлани Іванівни по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00004965 від 19.02.2025 на позивача накладено адміністративне покарання у виді штрафу у розмірі 8 500 грн 00 коп.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що установлено, що 16.02.2025 о 11 год 09 хв за адресою Н-01, км 198+300, Черкаська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який допустив рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 7,567% (1,362 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 18 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при неспарених колесах, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови вказане вище правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 9, 9.

За результатами автоматичної фіксації транспортного засобу у момент вчинення адміністративного правопорушення були зафіксовані такі параметри транспортного засобу: навантаження на здвоєні вісі 19362 кг (відстань між осями 3 і 4 1336 мм), кількість вісей 4 шт., спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3:5790 мм, 3-4:1310 мм,навантаження на вісь 1 6500кг, вісь 2 9800 кг, вісь 3 11800 кг, вісь 4 11250 кг, загальна маса 29350 кг, висота 3.82 м, ширина 2,46 м., довжина 15,42 м.

Згідно із свідоцтвом від 08.10.2024 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/4095 Державного підприємства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ», яке чинне до 07.10.2025, встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС), автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM), підсистема вагового контролю ТЗ, зав.№Н-01, Київ-Знам`янка, км 198+300,/ WIM09/GPS:49.225449 31.834235, смуга 1, зворотній напрямок руху, відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Відповідно до свідоцтва від 08.10.2024 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/4099 Державного підприємства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ», яке чинне до 07.10.2025, встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу: інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС), автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM), підсистема вагового контролю ТЗ, зав.№Н-01, Київ-Знам`янка, км 198+300,/ WIM09/GPS:49.225449 31.834235, смуга 2, прямий напрямок руху, відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Згідно із свідоцтвом від 03.10.2024 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №23-21/000207 Державного підприємства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ», яке чинне до 03.10.2025, координатний засіб вимірювання «Інформаційно-телекомунікаційна системи (ІТС) Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)», підсистема габаритного контролю транспортних засобів зав. № Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300/WIM 9/GPS: 49.225449, 31.834235, смуга 2, прямого напрямку руху, сканер LMS511 SE серійний номер: 20410034, сканер LMS511 SE серійний номер: 2043 0454, сканер LMS511 SE серійний номер: 2043 0459, контролер FPS серійний номер: 20342484, контролер ISINC-SSR серійний номер: 201020979 за місцем використання: Н-01 Київ Знам`янка, км 198+300 AVIM 9/GPS: 49.225449, 31.834235 виробника ТОВ «СЕА Електронікс Україна, за результатами повірки якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 163, додаток 11, нижня межа діапазону вимірювань: довжини 20 м; ширини 2 м; висоти 1 м, максимальна допустима похибка вимірювання: довжини 0,4 м; ширини ± 0,1 м; висоти 0,05 м.

Відповідно до свідоцтва від 03.10.2024 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №23-21/000206 Державного підприємства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ», яке чинне до 03.10.2025, координатний засіб вимірювання «Інформаційно-телекомунікаційна системи (ІТС) Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)», підсистема габаритного контролю транспортних засобів зав. № Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300/WIM 9/GPS: 49.225449, 31.834235, смуга 1, зворотного напрямку руху, сканер LMS511 SE серійний номер: 20410023, сканер LMS511 SE серійний номер: 2041 0030, сканер LMS511 SE серійний номер: 2041 0034, контролер FPS серійний номер: 20342484, контролер іSINC-SSR серійний номер: 201020979 за місцем використання: Н-01 Київ Знам`янка, км 198+300 AVIM 9/GPS: 49.225449, 31.834235 виробника ТОВ «СЕА Електронікс Україна, за результатами повірки якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 163, додаток 11, нижня межа діапазону вимірювань: довжини 20 м; ширини 2 м; висоти 1 м, максимальна допустима похибка вимірювання: довжини 0,4 м; ширини ± 0,1 м; висоти 0,05 м.

Прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі (в частині вимірювання відстані між осями), за місцем калібрування Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300/WIM 9/GPS: 49.225449, 31.834235 отримав сертифікати калібрування №UA/232/241004/000646 від 25.09-02.10.2024 та №UA/232/241004/000645 від 25.09-02.10.2024 Державного підприємства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ».

Відповідно до постанови, у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 17 000 грн.

Постановою від 21.04.2025 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщуком Максимом Борисовичем було відкрито виконавче провадження ВП №77853208 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп., стягувач Державна служба України з безпеки на транспорті.

Постановою від 23.04.2025 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщуком Максимом Борисовичем було закінчене виконавче провадження ВП №77853208 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 17 000 грн 00 коп., стягувач Державна служба України з безпеки на транспорті.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2025 було зупинено стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 77853208, що здійснюється Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті №АВ00004965 від 19.02.2025.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового направлення, виплату поштового переказу, відправлення №601 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: м. Черкаси, вул. Набережна, 13 підлягає поверненню у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу ч.2 ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Частиною першою ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила №30), відповідно до п.4 яких рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь:

на одинарну вісь 11,5 т;

на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т; від 1 до 1,3 метра 16 т; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 ти 19 т; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 ти 23 ти; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т;

на строєні осі, в т.ч. транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т; понад 1,3 до 1,4 метра 24 т.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п.22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначає Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі Порядок №1174).

У силу п.16 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

У п.2 Порядку №1174 наведено визначення, за яким інформаційний файл упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п.7-8 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Згідно з п. 12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

У даному випадку, вчинене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 9,9 та матеріали справи містять копії свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки щодо вказаного технічного засобу №23-21/000206, яке чинне до 03.10.2025, № UA/232/241004/000645, яке чинне до 03.10.2025 та № 35-02/4095, яке чинне до 07.10.2025.

Отже, фіксація правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання Автоматизованої системи зважування ТЗ в русі WIM 9,9, яким зафіксовано перевищення вагових обмежень, а саме навантаження на здвоєні осі. Перевищення становить 7,567% (1,362 т.), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 18 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при неспарених колесах, що свідчить про вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Навантаження на здвоєні осі транспортного засобу, зафіксоване в момент вчинення адміністративного порушення 16.02.2025 об 11 год 09 хв, згідно з інформаційною карткою габаритно-вагового контролю по транспортному засобу д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом складала 23,050 т (при максимально допустимих 18 т), що з урахуванням максимально допустимої похибки вимірювальної техніки, перевищує нормативний показник на 7,567% (1,362 т), що відповідно, було відображено в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Розрахунок перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами здійснюється за формулою: ((Хфакт-Хнорм-похибка пристрою)/Хнорм) *100%, де Хфакт. фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; Похибка пристрою регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр) та становить: для параметру довжини ТЗ 600 мм, для параметру ширини ТЗ 100 мм, для параметру висоти ТЗ 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на здвоєні осі виглядає так: (23050 18000 16% * 23050) / 18000) * 100% = 7,567%, що відповідає відомостям, зазначеним в оскаржуваній постанові.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку щодо правомірності спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в результаті перевищення нормативних параметрів навантаження на здвоєні осі при перевезенні вантажу, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП.

При цьому суд відхиляє, як безпідставні доводи позивача, що здійснювалося перевезення рідини, яка переміщувалася вперед по інерції при гальмуванні, що вплинуло на результати вимірювання, оскільки законодавством передбачено застосування у формулі похибки, зокрема і для вказаного випадку.

На момент виникнення спірних правовідносин чинними нормативно-правовими актами не передбачено окремого порядку зважування наливних та насипних вантажів, а також будь-яких інших нормативів допустимих навантажень у залежності від виду вантажу (рідини, сипучі) на осі ТЗ ніж ті, що зазначені в п. 22.5 ПДР. Жодних винятків щодо рідкого вантажу у Правилах проїзду великогабаритних та великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами від 18 січня 2001 р. № 30 не міститься, як і виняткових дозволених вагових обмежень для рідкого вантажу ПДР.

Адміністративне стягнення накладено уповноваженою особою, за наявності складу адміністративного правопорушення та в межах встановленої законодавством санкції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд критично ставиться до твердження сторони позивача про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Щодо посилання позивача на те, що спірна постанова протиправно складена на позивача, як на власника транспортного засобу, суд зазначає про таке.

За правилами ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладання адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладання адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Згідно із ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Також, за правилами ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст. 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладання адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У разі звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: абзацу другого частини першої цієї статті винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс; абзацу третього частини першої цієї статті до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично користувалася транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

Отже, з системного аналізу наведених вищезазначених норм вбачається, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, при цьому, така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в двох випадках зазначених вище.

Згідно з положеннями статті 14-2 КУпАП статусу відповідальної особи може набути і належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Для набуття статусу відповідальної особи належним користувачем, необхідна наявність двох обов`язкових умов: підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено та визнається сторонами, що власником автомобіля марки MAN моделі TGX 18.440 спеціалізований вантажний сідловий тягач, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу марки ТНOMPSON моделі CARMICHAEL РТ44/3, типу спеціалізований напівпричіп н/пр-цистерна державний номерний знак НОМЕР_2 є позивач.

Позивач у судовому засіданні вказувала, що належним користувачем вказаних транспортних засобів є ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОСЕРВІС-2022» на підставі договору оренди транспортних засобів, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лук`яновою Т.І., зареєстровано у реєстрі за №143.

Однак доказів внесення відомостей про ПП «АГРОСЕРВІС-2022», як належного користувача вказаних транспортних засобів у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів сторони суду не назвали та не надали.

Відтак, ПП «АГРОСЕРВІС-2022» не є суб`єктом адміністративного правопорушення та не має нести відповідальність за рух транспортного засобу з перевищенням встановлених законом параметрів, оскільки право користування транспортним засобом за ПП «АГРОСЕРВІС-2022» не було належним чином зареєстровано.

Оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про зміну користувача вказаних транспортних засобів не вносились, адміністративну відповідальність повинна нести позивач як фізична особа, за якою зареєстровано вказані транспортні засоби, що передбачено ст. 14-3 КУпАП.

З наведених підстав суд також відхиляє як безпідставні доводи позивача щодо направлення оспорюваної постанови позивачу на неналежну адресу, оскільки спірна постанова була надіслана на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Щодо справності технічних засобів фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, суд зазначає наступне.

У даному випадку, зі змісту оспорюваної постанови серії АВ № 00004965 від 19.02.2025 вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 9,9, свідоцтва про повірку технічного засобу №23-21/000206, яке чинне до 03.10.2025, № UA/232/241004/000645, яке чинне до 03.10.2025 та № 35-02/4095, яке чинне до 07.10.2025.

Фіксація адміністративного правопорушення вищезазначеним вимірювальним обладнанням відображено в оскаржуваній постанові та жодним чином не спростовано позивачем.

Отже, фіксація адміністративного правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання автоматизованої системи зважування транспортних засобів у русі, якою зафіксовано перевищення вагових обмежень.

При цьому технічний засіб фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2016 № 94, на підтвердження чого відповідачем надано копії сертифікатів відповідності.

Виходячи з приписів ст. 251 КУпАП, в якій наведені джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що фіксація факту вчиненого адміністративного правопорушення за допомогою спеціального технічного засобу, працюючого в автоматичному режимі, є належним доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова містять в собі інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, містять посилання на вебсайт в мережі Інтернет, де особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, інформацію про транспортний засіб, відповідальну особу, дату та місце зважування, висновок про перевищення вагових параметрів, інформацію про посадову особу Укртрансбезпеки, якою складена постанова.

Оскаржувана постанова містить усі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.

Посилання позивача на невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27.09.2021 (далі Інструкція №512), суд вважає безпідставними, оскільки Додатком 1 Інструкції №512 затверджено форму та перелік відомостей, які повинні міститися у протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу І Інструкції №512 затверджено, що уповноважені посадові особи складають протокол про адміністративне правопорушення (далі протокол), форму якого наведено у додатку 1 до цієї Інструкції, у випадках порушень законодавства з питань безпеки на наземному транспорті, передбачених частинами першою, другою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 133-1, статтями 133-2, 136, 141, 142 та статтею 164 у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, статтею 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

При цьому суд зауважує, що вимоги до постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності визначено саме положеннями КУпАП, чинними на момент винесення спірної постанови.

Вказана Інструкція, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає форму постанови та перелік відомостей, які можуть, а не повинні міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, у редакції чинній станом на час винесення спірної постанови, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, судом не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

При складанні оскаржуваної постанови уповноважена особа Державної служби України з безпеки на транспорті діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України з огляду на пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду, суд зазначає про таке.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноваженьу справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови),а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом,якщо визнає причини його пропуску поважними,крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Звертаючись з даним позовом до суду 28.04.2025, стороною позивача зазначено, що про існування спірної постанови позивачу стало відомо після того, як позивач дізналась про примусове стягнення державним виконавцем штрафу у подвійному розмірі на підставі оспорюваної постанови 23.04.2025.

Таким чином, на підставі викладеного вище, вбачається, що позивач звернулась до суду з даним позовом у межах строку визначеного приписами КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору у сумі 605 грн 60 коп. належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська