Справа № 460/7171/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог
18 червня 2025 року м. Рівне №460/7171/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про:
визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні позивачу перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20, викладену в листі відповідача від 07.05.2024 № 5898-4602/П-02/8-1700/24;
зобов`язання відповідача здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20, в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020, з врахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою суду від 08.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 13.03.2025 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску (в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період, що перевищує шість місяців з дня звернення до суду з цим позовом), а також доказів поважності причин такого пропуску.
Копія вказаної вище ухвали суду про залишення позовної заяви без руху направлялася судом позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у позовній заяві.
Відтак, з 23.03.2025 для позивача розпочався перебіг строку для усунення недоліків позову, який закінчився 01.04.2025.
Разом з тим, у встановлений судом строк позивач заяву про поновлення строку звернення до суду в названій частині позовних вимог не подав.
З огляду вказане, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Також, пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
В свою чергу, приписами частини другої статті 123 КАС України регламентовано, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з вимогами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, чинним законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.
Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі № 815/91/18.
Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20.
При цьому, у позовній заяві позивач зазначає, що попередньо вона вже зверталася з такими вимогами до суду.
визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.08.2020 № 256/03-13 та від 09.09.2020 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявою від 17.08.2020;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Рівненській області 24.03.2020 за вих. № 373-04/20, в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.
рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі № 460/8774/20 скасовано в частині зобов`язання провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді і в цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог;

в решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справ № 460/8774/20 залишено без змін.

При цьому, з мотивувальної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного від 10.06.2021 у справі № 460/8774/20 слідує, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині слугував висновок колегії суддів про передчасність вимог позивача щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, оскільки на момент вирішення спору відповідний перерахунок не був проведений і такі права позивача ще не були порушенні.

Наявним у справі рішенням відповідача від 16.06.2021 № 68 стверджується, що перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання судових рішень у справі № 460/8774/20 відповідач провів 16.06.2021, виходячи з 62 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, і його розмір склав 66465,24 грн (107202,00 грн х 62 % = 66465,24 грн).

Таким чином, у липні 2021 року позивачу мало стати відомо про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 62 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, оскільки процедура обчислення його розміру не є складною, а різниця в розмірі утримання є значною - 30016,56 грн ((107202,00 грн х 90 % = 96481,80 грн) - 66465,24 грн = 30016,56 грн).

Отже, позивач повинен був довідатися про порушення своїх прав в липні 2021 року і з цього часу почався перебіг строку звернення до суду.

Натомість, до суду з цим позовом позивач звернулася 04.07.2024, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого у частині другій статті 122 КАС України.

При цьому, в позовній заяві позивач вказує (дослівно):

"В лютому 2022 року почалася війна і я, як патріот своєї держави, не вважала можливим для себе ставити питання про захист свого порушеного права і звертатися до суду з позовом про перерахунок та виплату мені щомісячного довічного грошового утримання в повному обсязі, передбаченому чинним законодавством.

Проте, на даний час змінилися обставини: погіршився стан мого здоров`я, ріст цін і інфляційні процеси, а отже зниження купівельної спроможності. Все це змушує мене звернутися з даним позовом про захист порушеного права.".

Отже, незвернення до суду з позовом після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну позивач обґрунтовує своїми патріотичними переконаннями, тобто прийняттям усвідомленого рішення щодо розпорядження своїми процесуальними правами шляхом неподання позову до суду, а не наявністю обставин непереборної сили, які виникли у зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні та об`єктивно унеможливили своєчасне звернення позивача до суду.

Більше того, доводи про воєнний стан та незадовільний стан здоров`я, на які покликається позивач, носять загальний характер, та не можуть бути визнані достатніми для підтвердження поважності причин тривалого (більше двох років) пропуску строку для звернення до суду.

Зокрема, питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Крім того, як вказував суд раніше, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався для позивача у липні 2021 року і, відповідно, закінчився у грудні 2021 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Разом з тим, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа "Салов проти України"), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа "Сутяжник проти Росії", п. 38).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного:

1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;

2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;

3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;

4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;

5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Загалом, при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції", "ТОВ Фріда проти України").

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

За правилами частин тринадцятої - п`ятнадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, суд констатує, що позивачем не заявлено, а судом не встановлено підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, тому позовну заяву в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20 за період з 19.02.2020 по 04.01.2024 включно необхідно залишити без розгляду.

Водночас, в решті позовних вимог суд вважає за необхідне продовжити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись статтями 122, 123, 171, 240, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 24.03.2020 № 373-04/20, в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, з врахуванням фактично виплачених сум, за період з 19.02.2020 по 04.01.2024, - залишити без розгляду.

Продовжити розгляд справи № 460/7171/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений дата 18.06.2025

Суддя Ольга ПОЛІЩУК