Справа № 485/1109/25
Суддя: Соловйов О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 485/1109/25
Провадження №2-а/485/20/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 червня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовує тим, що 25 травня 2025 року поліцейським відділу поліції № 2 (Снігурівка) Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції Лук"яненко Б.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4817820, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн за те, що він нібито керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 при перестроюванні не увімкнув світловий покажчик відповідного напрямку, чим порушив пункт 9.2 "б" ПДР.

З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є абсолютно безпідставною, незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що водієм транспортного засобу за спірною постановою була інша особа. Зазначив, що дійсно 25 травня 2025 року приблизно о 22:00 год. працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 . За кермом зазначеного автомобіля перебував водій та власник транспортного засобу ОСОБА_2 , який підвозив його додому. Після зупинки транспортного засобу водій залишився в автомобілі, а він вийшов з правого переднього пасажирського місця. З незрозумілих причин поліцейський почав вимагати в нього документи на транспортний засіб та посвідчення водія, на що він повідомив останньому про те, що в автомобілі він перебував в якості пасажира, а керував транспортним засобом ОСОБА_2 та вказав поліцейському, що водій знаходиться в автомобілі, який вони зупинили. На надані ним пояснення, працівник поліції вказав що для них не має значення хто перебуває в автомобілі та керував транспортним засобом та навіть не було проведено огляду автомобіля шляхом відчинення дверей. Про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення йому ніхто не повідомляв, розгляд справи в його присутності не проводився, з правами його ніхто не ознайомив, на його зауваження щодо того, що він не керував транспортним засобом, за кермом є водій (власник транспортного засобу) працівник поліції ніяк не відреагував. Про винесення стосовно нього постанови про накладення адміністративного стягнення він дізнався лише коли отримав останню поштою 28 травня 2025 року. Вважає таку поведінку співробітника поліції неправомірною та незаконною.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову поліцейського відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції Лук"яненко Б.М. серії ЕНА № 4817820 від 25 травня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

13 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до поданого відзиву посилаються на те, що оскаржувана постанова прийнята згідно норм чинного законодавства та дотриманням вимог КУпАП. Окремо звертають увагу на те, що окрім винесення спірної постанови, відносно позивача також були складено протоколи про затримання та про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього в якості доказу по справі з відзивом надійшов відеозапис з боді-камери працівника поліції.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно.

Позивач згідно поданої письмової заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у поданому відзиві також просив розгляд справи провести без участі представника ГУНП в Миколаївській області.

У відповідності до ст. 205 КАС України суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

За неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського відділу поліції № 2 (Снігурівка) Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого сержанта поліції Лук"яненко Б.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4817820 від 25 травня 2025 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 6).

Відповідно до змісту вказаної постанови, 25 травня 2025 року о 23:32:51 в м. Снігурівка, вул. Суворова 61А, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 21099" днз НОМЕР_1 при перестроюванні не увімкнув світловий покажчик відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 "б" ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом б) пункту 9.2 ПДР встановлено водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд зазначає, що тільки належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та може вважатися належним доказом по справі.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано відеозапис з автомобільного відеореєстратора.

Дослідивши доданий до відзиву відеозапис, суд встановив, що відеозапис зроблений 25 травня 2025 року та на ньому не зафіксовано факту перебування позивача за кермом в якості водія автомобілю ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 . На відеозаписі не видно з якого місця виходив позивач оскільки працівник поліції прикрив боді-камеру рукою. Під час спілкування позивача з працівниками поліції він повідомив їм, що вийшов з пасажирського сидіння, працівник поліції погодився з цим.

На вимогу працівника поліції надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, позивач неодноразово повідомляв працівника поліції про те, що він перебував в автомобілі в якості пасажира.

Надані на місці зупинки позивачем пояснення працівником поліції жодним чином не перевірено та не спростовано, заходів на встановлення особи водія транспортного засобу працівником поліції на місці зупинки також вжито не було На місці зупинки працівники поліції жодного разу, враховуючи, що позивач спростовував факт керування, не поцікавились у нього хто саме був за кермом з метою перевірки його пояснень.

При цьому з наданого відеозапису вбачається, що в автомобілі на задньому сидінні знаходилась ще одна особа, однак працівник поліції не опитав її з приводу того хто керував автомобілем.

З наданих відповідачем доказів суд не вбачає обставин, які свідчать, що саме позивач був за кермом транспортного засобу за спірною постановою.

З приводу посилань представника відповідача на те, що окрім оскаржуваної постанови, на позивача також було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

17 червня 2025 року постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому з вказаної постанови вбачається, що судом було допитано ОСОБА_2 , який пояснив, що саме він керував транспортним засобом. Також в судовому засіданні був опитаний працівник поліції ОСОБА_3 , який підтвердив, що позивач після зупинки транспортного засобу вийшов з переднього пасажирського сидіння.

Окрім того, надані суду матеріали взагалі не містять підтвердження порушення водієм ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 пункту 9.2 "б" ПДР, зокрема суду не надано відеозапис чи будь яких інших доказів на підтвердження того, що водієм автомобіля при перестроюванні не було увімкнуто світловий покажчик відповідного напрямку.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи викладені обставини, суд переконаний, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, суд з урахуванням приписів п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку про необхідність скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, і закриття справи про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 605,6 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.154917275.1 від 30 травня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.9).

Зважаючи на обставини задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,6 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4817820 від 25 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605,60 грн (шістсот п"ять грн 60 к.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 17 червня 2025 року.

Суддя О.В. Соловйов