Справа № 400/6647/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 червня 2025 року

м. Київ

справа № 400/6647/24

адміністративне провадження № К/990/23429/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Премьера-Ойл» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2024 року №03, від 25 червня 2024 року №703,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Премьера-Ойл» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- від 15 квітня 2024 року №03, яким визначена сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 461 519,00 грн;

- від 25 червня 2024 року №703, яким визначені штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 597,56 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15 квітня 2024 року №03 у частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 459 129,00 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15 квітня 2024 року №03 у частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 2 390,00 грн та від 25 червня 2024 року №703 щодо застосування штрафної санкції в розмірі 597,56 грн.

2 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, у якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити цій частині.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Попередню касаційну скаргу Верховний Суд повернув ухвалою від 23 квітня 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 та пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України та роз`яснив вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання з цієї підстави.

Під час перевірки повторно поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її доводи та обгрунтування є подібними до попередньої касаційної скарги, яку Верховний Суд вже визнав неналежно оформленою.

Більш того, доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним.

Це обґрунтовується тим, що частина друга статті 353 КАС України стосується порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто, вплинуло на умови застосування норм матеріального права.

Однак, у вдруге поданій касаційній скарзі відсутнє обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права у взаємозв`язку із посиланням на пункти 1, 2 та/або 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а в межах наведених скаржником доводів, визначена ним підстава (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України) не можуть бути самостійною підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою повторно, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Премьера-Ойл» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2024 року №03, від 25 червня 2024 року №703 повернути скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська