Справа № 440/3969/25
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3969/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибальченко О.І.,

представника позивача - Бушуєвої О.Р.,

представника відповідача - Гостіка Е.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за поданням Головного управління ДПС у Полтавській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025 до ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшло подання Головного управління ДПС у Полтавській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025, у якому просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: АДРЕСА_1 , застосованого рішенням в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області від 25.03.2025 №79/16-31-24-06.

Суд звертає увагу, що підставою для звернення до суду з вказаним поданням контролюючий орган зазначає рішенням в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області від 25.03.2025 (о 11:00) №79/16-31-24-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Наведене рішення прийняте на підставі того, що платник податків відмовляється від допуску до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, а саме: з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі пункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 (наявність інформації про здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 подання Головного управління ДПС у Полтавській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025, до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі № 440/3969/25 скасовано. Справу №440/3969/25 за поданням Головного управління ДПС в Полтавській області до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справа №440/3969/25 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 11.06.2025 о 16:35 год., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу №440/3969/25 передано судді Канигіній Т.С. 11.06.2025 о 16:42 год.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 відкрито провадження у справі за заявою Головного управління ДПС у Полтавській до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, застосованого рішенням від 25.03.2025. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити заяву до розгляду у судовому засіданні на 16.06.2025 о 11:00 год.

У судовому засіданні, призначеному на 16.06.2025 на 11:00, за участі представника заявника, оголошено перерву для надання часу представнику відповідача для ознайомлення із поданням та долученими до нього документами.

Протокольною ухвалою суду від 16.06.2025 (16:00) оголошено перерву для надання додаткових доказів у справі на 18.06.2025 на 09:00 (у судовому засідання були присутні представники сторін).

18.06.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано до суду додаткові пояснення, у яких зазначено, що станом на 17.06.2025 фізична особа платник податків ОСОБА_1 згідно з базами даних ДПС є засновником, директором та головним бухгалтером ПП "ЕНЕЙ І КО" (). ПП "ЕНЕЙ І КО" зареєстровано виконавчим комітетом Полтавської міської ради за № 1 005800 від 22.11.2006. Станом на 17.06.2025 приватне підприємство перебуває на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області.

Зазначено, що відповідно до баз даних ДПС, ПП "ЕНЕЙ І КО" з 08.02.2013 знаходиться у 8 стані "До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням". ПП "ЕНЕЙ І КО" () не звітується до податкових органів (остання подана податкова звітність була 07.07.2012).

Також наведено, що відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира, яка належить ОСОБА_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира на дату прийняття рішення про державну реєстрацію (17.01.2007) має технічний опис майна: квартира № 5 складається: кімната жила 2 пл.18,8 кв.м., кімната жила 3 пл.18,3 кв.м., кімната жила пл.12,6 кв.м., кухня 5 пл.8,7 кв.м, коридор 1 пл.8,1 кв.м, санвузол 6 пл.2.1 кв.м, сіни VI пл. 8,4 кв.м.

За доводами податкового органу, до Головного управління ДПС у Полтавській області надійшла колективна заява від мешканців АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у якій зазначається інформація про те, що ОСОБА_1 у 2006 році було зруйновано його квартиру за номером 5 та розпочато самочинне будівництво.

Також до заяви надано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.04.2007 (справа № 2- 144/107), згідно з яким позов Октябрської районної у м.Полтаві ради в інтересах територіальної громади до ОСОБА_1 про знесення самочинно розпочатого будівництвом житлового будинку, звільнення самочинно захопленої ділянки задоволено повністю та зобов`язано його знести за його рахунок самовільно розпочатий будівництвом житловий будинок на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні 18.06.2025 представник заявника підтримала подання та просила його задовольнити, представник відповідача заперечив проти задоволення подання.

Представник відповідача у судовому засідання 18.06.2025 надав відзив на подання позивача з додатками: висновок судової будівельно-технічної експертизи № 25-07 та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (станом на 29.03.2016).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи подання та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до Обласної податкової поліції із заявою від 24.02.2025 щодо незаконних дій гр. ОСОБА_1 /а.с.6-7/, у якій наведено таке:

" ОСОБА_1 мав право власності на квартиру АДРЕСА_5 . Повністю зруйнувавши свою квартиру АДРЕСА_6 , гр. ОСОБА_1 розбудував станцію технічного обслуговування автомобілів (як підвальне приміщення та перший поверх) у два поверхи будинок, як житлове приміщення.

В 2024 році розбудував каркаси для сонячних панель. Усі ці споруди виконуються на самостійно захопленій земельній ділянці, без дозволу органів місцевого самоврядування, в порушенні прав громадян, мешканців сусідніх будинків по АДРЕСА_7 , а також ОСОБА_1 не сплачує податки від діяльності, що пов`язана з ремонтом транспортних засобів (зламані авто він доставляє із-за кордону), краде електрострум, бо підключився до неіснуючої квартири АДРЕСА_6 , яка їм же була знесена, створив власну незаконну електростанцію, через яку незаконно торгує струмом.

Також зазначено, що ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 здає в оренду незаконно збудоване приміщення (перший поверх) під магазин іншим особам (орендарям) магазин має назву "ПОЛТАВСЬКЕ ПИВО", раніше ця торгова точка називалася "ОБЖОРА" , яка існує поспіль 7 років, не видає товарних чеків покупцям, немає в належності ОСОБА_8 прав споживачів, немає належних дозволів, сертифікатів, ліцензій на торгівлю алкогольних і тютюнових виробів, немає дозволу торгівлі продуктів харчування, ця торгова точка не відповідає санітарним, протипожежним нормам. Цим самим повністю порушуються права споживачів.

Господарська діяльність, яка проводиться на вказаному об`єкті, створює шумове забруднення та в порушення протипожежних норм у господарських будівлях, зберігаються кисневі, газові балони та паливно-мастильні матеріали, не дотримуються санітарні норми розміщення станцій технічного обслуговування автомобілів до житлових будинків, а неодноразові звернення до контролюючих органів залишаються без належного реагування і станція технічного обслуговування транспорту продовжує незаконно працювати по даний час, без сплати податків. Також гр. ОСОБА_1 не сплачує земельний податок за самочинно захоплену земельну ділянку Громаді м. Полтави.".

Відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.03.2025 №994-п "Про проведення фактичної перевірки" з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.7 (наявність інформації про здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України наказано провести з 24.03.2025 фактичну перевірку тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарських об`єктів платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ), адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , за період з 24.03.2025 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядком.

Суд звертає увагу, що відмова платника податків ОСОБА_1 від допуску 24.03.2025 посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки оформлена актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06 /а.с. 35-36/.

В акті про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06 встановлено, що у порушення абзацу шостого пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України ОСОБА_1 24.03.2025 о 11:52 було відмовлено в допуску до проведення перевірки.

Також контролюючим органом складено акт про відмову від підписання (ознайомлення) направлень на проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №231/16-31-24-06-01, у якому зазначено, що від підписання направлень на проведення перевірки та отримання копії наказу про проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 відмовився /а.с.33-34/.

Крім того, контролюючим органом складено акт про неможливість проведення фактичної перевірки платника ОСОБА_1 від 24.03.2025 №233/16-31-24-06, у якому зазначено, що від підписання направлень на проведення перевірки та отримання копії наказу про проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 відмовився та повідомив посадовим особам ГУ ДПС у Полтавській області про недопуск до перевірки без будь-яких пояснень /а.с. 37-38/.

В.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення від 25.03.2025 №79/16-31-24-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 /а.с. 44/.

На підставі зазначеного рішення контролюючий орган звернувся до суду із даним поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

На підставі пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Як вже встановлено судом, відмова платника податків ОСОБА_1 від допуску 24.03.2025 посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки оформлена актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06.

На підставі зазначеного акта та звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення від 25.03.2025 №79/16-31-24-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 .

Саме посилаючись на обставини відмови відповідача від допуску до проведення перевірки, заявник вказує на наявність підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податку.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення заяви, стверджував, що уповноважені особи заявника до початку перевірки не пред`явили наказ, направлення та посвідчення ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що факт незгоди з діями або порушення процедури проведення перевірки не є предметом розгляду в межах заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту платника податків.

Також судом у межах даної справи не надається оцінка обґрунтованості зазначених податковим органом підстав для проведення перевірки відповідача, а також дотримання процедури такої перевірки, оскільки такі обставини можуть бути досліджені лише в межах спору щодо правомірності проведення перевірки та рішень, прийнятих за її результатами.

Водночас, суд звертає увагу, що рішенням Октябрського районний суд м. Полтави від 27.04.2007 у справі № 2-1441/07 позов Октябрської районної у м. Полтаві ради в інтересах територіальної громади до ОСОБА_1 про знесення самочинно розпочатого будівництвом житлового будинку, звільнення самочинно захопленої земельної ділянки задоволено повністю. Зобов`язано ОСОБА_1 знести за його рахунок самовільно розпочатий будівництвом житловий будинок на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_4 . Зобов`язано ОСОБА_1 привести самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_4 до попереднього вигляду у придатний для використання стан.

У вказаному рішенні зазначено, що "згідно висновків ДП "НДІпроектреконструкція" житловий будинок по АДРЕСА_4 є достатньо амортизованим, має 61% зносу та є "ветхим", виконання будівельних робіт по добудові може призвести до руйнації несучих конструкцій будинку в цілому та зокрема квартири АДРЕСА_8 , власниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Будівництво, яке розпочате поруч житлового будинку, що по АДРЕСА_4 , частина якого нині є в стані руйнації, ніким не утримується і фактично непридатна для проживання. Посилання відповідача на те, що він має проект на будівництво безпідставне, оскільки він даний проект не погодив в архітектурному відділі виконкому та ГУ архітектури та містобудування Полтавського міськвиконкому. ОСОБА_1 розпочав будівництво на земельній ділянці, яка йому не виділялася ні в користування, ні у власність".

Указані обставини встановлені в рішенні Октябрського районний суд м. Полтави від 27.04.2007 у справі № 2-1441/07, у зв`язку з чим у силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Суд зазначає, що порядок та підстави проведення фактичної перевірки податковим органом було дотримано та здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому недопуск посадових осіб заявника до проведення перевірки був неправомірним.

У разі наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, якщо надалі наказ про проведення перевірки буде визнано незаконним.

Аналогічна правова позиція висловлена у Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №640/17091/21.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.02.2023 у справі № 640/17091/21 вирішуючи питання про те, чи можна вважати, що подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки є спором про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, акцентував увагу, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з правовим висновком судової палати, наявність спору про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою частиною першою статті 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як "спір про право".

Щодо вимог про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків суд зазначає наступне.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.08.2017 за № 948/30816 (далі Порядок № 632).

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.3 статті 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Пунктом 94.5 статті 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (пункт 94.10 статті 94 ПК України).

Аналогічні норми передбачені Порядком № 632.

Аналізуючи наведені вище норми статті 94 ПК України та Порядку № 632, суд дійшов висновку, що арешт майна платника податків може бути застосовано за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Так, податковим органом було прийнято рішення від 25.03.2025 №79/16-31-24-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 на підставі акта про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06 та звернення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Оскільки судом встановлено, що відповідач відмовився від проведення перевірки, факт чого у встановлений ПК України спосіб, задокументований актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки від 24.03.2025 №230/16-31-24-06 та підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків відповідача у справі, оскільки його застосовано за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Отже, розглянувши подані заявником документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.

Відповідно до частини восьмої статті 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що якщо в подальшому наказ про проведення перевірки буде визнано судом незаконним, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про припинення адміністративного арешту.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 283, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Головного управління ДПС у Полтавській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , рнокпп НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 25.03.2025 №79/16-31-24-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Подання апеляційної скарги на це рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Рішення у повному обсязі складено 18.06.2025.

Суддя Т.С. Канигіна