Справа № 161/2141/25
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2141/25
Провадження № 2-а/161/64/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мухи В.І.,

представника відповідача Якимчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/2141/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови. З підстав, викладених в позовній заяві просить суд скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 61 від 24 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, провадження в справі закрити та стягнути судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні, заявлений позов підтримали в повному об`ємі з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано всіх вимог законодавства. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статті 210 КУпАП Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -

тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

04 жовтня 2024 року було здійснено оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року. Оповіщення позивача було здійснене шляхом скерування повістки до ДП «Укрпошта» для подальшого надіслання йому рекомендованим поштовим відправленням відповідної повістки. Мета виклику для уточнення даних.

Зазначені обставини були визнані ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також судом достовірно встановлено, що в день та час, які були зазначені в повістці, а саме - 11.00 годин 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився. Судом достовірно встановлено, що причиною неявки за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо ОСОБА_1 зазначив, що жодних повісток він не отримував, та про ообов`язок явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому нічого не було відомо. При цьому, ОСОБА_1 стверджував, що будь-яких підстав ігнорувати обов`язок явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 в нього не було, оскільки свій обов`язок щодо своєчасного уточнення даних він виконав, та мав чинну відстрочку від призову до 01 жовтня 2025 року.

17 січня 2025 року оператором ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол № 61 про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210 КУпАП. Як вбачається із змісту протоколу, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою № 268799 від 04 жовтня 2024 року, яка зобов`язувала його з`явитись на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року, чим порушив правила ведення військового обліку.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В подальшому, 24 січня 2025 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову № 61, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею ч. 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою № 268799 від 04 жовтня 2024 року, яка зобов`язувала його з`явитись на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року, чим порушив. Своїми діями порушив п.п. 2 п. 1 додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року. При цьому, оскаржувана постанова взагалі не містить обгрунтування, з яких підстав ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не було прийнято до уваги заперечень ОСОБА_1 , викладених в поданому клопотанні про закриття адміністративного провадження (а.с. 16-19).

Суд звертає увагу, що допущена в постанові № 61 від 24 січня 2025 року описка щодо дати дати народження ОСОБА_1 не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Однак, суд звертає увагу на наступні обставини.

Як було встановлено судом, що 04 жовтня 2024 року було здійснено оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року, шляхом скерування повістки до ДП «Укрпошта» для подальшого надіслання йому рекомендованим поштовим відправленням відповідної повістки.

Відповідно до абз. 2 п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 Рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

При цьому, жодних доказів, що посадовими особами ДП «Укрпошта» було виконано обов`язок належного повідомлення ОСОБА_1 про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК суду стороною відповідача не надано.

Відповідно до абз. 4 п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Суд звертає увагу, що рекомендоване поштове відправлення із повісткою № 268799 від 04 жовтня 2024 року було повернуто ДП «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_1 лише 24 жовтня 2024 року, та з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Що повністю суперечить порядку оповіщення одержувача, передбаченого п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270.

Відповідно до п. 86 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 У разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

При цьому, відсутні докази, що ІНФОРМАЦІЯ_3 надав ДП «Укрпошта» номер телефону мобільного зв`язку ОСОБА_1 . При цьому, обов`язок щодо своєчасного уточнення даних ОСОБА_1 виконав, в тому числі щодо повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 чинного контактного номеру мобільного телефону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Внаслідок чого, суд констатує, що відсутні докази належного оповіщення ОСОБА_1 про обов`язок явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року, у чіткій відповідності до положень п.п. 82-86 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270. А ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови не діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України. Внаслідок чого стороною відповідача не доведено правомірність його рішення - постанови про адміністративне правопорушення № 61 від 24 січня 2025 року.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що відсутні докази належного оповіщення ОСОБА_1 про обов`язок явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.00 годин 14 жовтня 2024 року, у чіткій відповідності до положень п.п. 82-86 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270. Внаслідок чого стороною відповідача не доведено правомірність його рішення - постанови про адміністративне правопорушення № 61 від 24 січня 2025 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 61 від 24 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 17 000 гривень визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення в повному об`ємі

складено 18 червня 2025 року.

Суддя В.В. Ковтуненко