Справа № 380/23344/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/23344/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 95 від 27.09.2024 року, про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 23.01.1980 року по 22.05.1982 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , та період діяльності як ФОП з 06.09.2000 року по 30.09.2003 року, ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу всіх періоду роботи, а саме з 23.01.1980 року по 22.05.1982 року відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , та період діяльності як ФОП з 06.09.2000 року по 30.09.2003 року з 20.09.2024 року..

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, а рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж становить 28 років 01 місяць 18 днів. Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що відповідач неправомірно не зарахував спірні періоди до страхового стажу.

Ухвалою судді від 25.11.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу встановлено строк для подання відзиву до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Головне управління Пенсійного фонду в Херсонській області подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. За принципом екстериторіальності заява від 20.09.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідачем-2 прийнято рішення №95 від 27.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу - 29 років. Головне управління звертає увагу суду, що ним жодних рішень відносно заяви Позивача від 20.09.2024 не приймалося, оскільки, на виконання принципу екстериторіальності, заява розглянута Відповідачем -2, а відтак, рішення про відмову прийнято саме ним. Проте, Головне управління вважає, рішення про відмову законним та таким, що не підлягає скасуванню. Відповідно до статті 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років; після досягнення віку 65 років - за наявності страхового стажу починаючи з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 15 до 24 років. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж становить 28 років 01 місяць 18 днів.

Згідно даних трудової книжки: період роботи з 23.01.1980 по 22.05.1982 за записом №4-№7, а саме, згідно даних записів:

з 23.01.1980 прийнятий на посаду слюсара оборщика в Цеху ВБМ-1 Новокаховського електромашинного заводу;

з 19.01.1981 переведений на посаду майстра цехового розряду на тому ж заводі; з 01.03.1982 по 22.05.1982 переведений на посаду слюсарем механозбірочних робіт першого розряду на тому ж заводі.

При цьому, запис про звільнення з роботи не засвідчено підписом керівника підприємства, або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Вказана обставина порушує норми Інструкції № 162 та унеможливлює зарахування спірного періоду до страхового стажу Позивача.

ОСОБА_1 роз`яснено, що для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу, необхідно надати підтверджуючі документи видані за місцем роботи (правонаступником/архівним відділом) на підставі первинних документів. Наданим правом останній не скористався.

Крім того, до страхового стажу не зараховано період з 06.09.2000 по 30.09.2003 ведення підприємницької діяльності, оскільки відсутня інформація щодо системи оподаткування та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України та: з 01.06.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 31.12.2005, з 01.05.2006 по 30.06.2007, з 01.01.2008 по 29.02.2008, з 01.04.2008 по 31.05.2008, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.11.2008 по 31.10.2009, з 01.04.2014 по 30.04.2014, з 01.07.2014 по 31.08.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.06.2015 по 31.07.2015, з 01.09.2015 по 30.09.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.01.2022 по 18.09.2024 - в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для набуття страхового стажу відповідно до норм Закону №1058.

Тому, позовна вимога про зарахування вказаного спірного періоду до страхового стажу є безпідставною.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на позовну заяву. Даний відзив обґрунтований тим, що Позивач 20.09.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та пакетом документів для призначення пенсії за віком.

Відповідно до вказаної вище постанови за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській областях та відповідно за результатами розгляду поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення про відмову № 95 від 27.07.2024 у призначенні пенсії.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області позивачу до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982, оскільки запис про звільнення не завірена печаткою, Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про періоди роботи видану на підставі первинних документів.

- період ведення підприємницької діяльності з 06.09.2000 по 30.09.2003 згідно Витягу ЄРС для ФОП, оскільки відсутні дані з 06.09.2000 по 30.09.2003 про особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з Порядку № 22-1, відповідно до Закону України № 1058-ІУ зараховується з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004року підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Отже за наданими документами не взято до уваги, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , період роботи з 23.01.1980 по 18.09.2024, так як ведення трудової книжки не відповідає п.2 п.п. 2.12 інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та період ведення підприємницької діяльності 06.09.2000 по 30.09.2003.

Страховий стаж позивача на дату звернення складає 28 років 01 місяці 18 днів є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 закону № 1058.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені наступні обставини:

20.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та пакетом документів для призначення пенсії за віком.

Відповідно до вказаної вище постанови за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській областях та відповідно за результатами розгляду поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення про відмову № 95 від 27.07.2024 у призначенні пенсії.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області позивачу до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982, оскільки запис про звільнення не завірена печаткою, Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про періоди роботи видану на підставі первинних документів.

- період ведення підприємницької діяльності з 06.09.2000 по 30.09.2003 згідно Витягу ЄРС для ФОП, оскільки відсутні дані з 06.09.2000 по 30.09.2003 про особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно Постанови № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зараховується з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, з 01 липня 2000 року підтвердження довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частино першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 включно від 22 до 32 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно поданих документів право на пенсійну виплату з 14.06.2025. Після повторного звернення за призначенням пенсії, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004року підтверджується спеціальним торговим патентом або свідоцтвом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Отже за наданими документами не взято до уваги, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , період роботи з 23.01.1980 по 18.09.2024, так як ведення трудової книжки не відповідає п.2 п.п. 2.12 інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та період ведення підприємницької діяльності 06.09.2000 по 30.09.2003.

Страховий стаж позивача на дату звернення складає 28 років 01 місяці 18 днів є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 закону № 1058.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від від 10.08.1979 ОСОБА_2 працював, зокрема:

з 01.09.1984 по 10.07.1985 навчався в ГПТУ №12 м. Львова;

з 24.07.1985 по 26.09.1985 працював електрогазозварювальником 3 розряду в Будівельному управлінні №51 тресту Львівжитлобуд;

з 03.11.1985 по 14.11.1987 проходив службу в Радянській армії.

з 28.01.1988 по 15.04.1988 працював електрогазозварювальником 3 розряду в Будівельному управлінні №51 тресту Львівжитлобуд;

з 15.09.1988 по 21.08.1989 працював на різних роботах в ЛВО «СВІТАНОК».

Періоди навчання та служби в армії позивач підтвердив також Дипломом серії НОМЕР_2 від 10.07.1985, Військовим квитком НОМЕР_3 від 01.11.1985 та довідкою про періоди служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.11.2022 №224.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 23.08.1990 року ОСОБА_3 у період з 23.01.1980 по 22.05.1982 працював в цеху ВБМ-1.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної відмови з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років.

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року, № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі, також Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

У пункті 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, з огляду на наведене, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з вказаним, як передбачено у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у згаданому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем для обчислення пенсії не враховано стаж роботи позивача за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982, оскільки запис про звільнення не завірена печаткою.

Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Окрім цього суд наголошує, що робітник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.

Отже, відповідачем протиправно не враховано стаж за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982.

Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Щодо не врахування періоду роботи з 06.09.2000 по 30.09.2003 згідно витягу ЄРС для ФОП, оскільки відсутні дані про особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

2) з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

3) з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення «пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за№ 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-11 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим Патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку: довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів ні суду, ні подання пенсійному органу підтвердження довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим Патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку: довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків.

Відтак, в частині цієї позовної вимоги слід відмовити.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти своїм рішенням компетенцію уповноваженого органу державної влади, через що вимоги про зобов`язання призначити пенсію також задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд не може перебрати на себе повноваження пенсійного органу у вказаній справі та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком.

Проте, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 95 від 27.09.2024 року, про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 20.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахування до страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982, із врахуванням висновків суду.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. Крицак Валентини, 6, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 95 від 27.09.2024 року, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 період з 23.01.1980 по 22.05.1982, із врахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 605,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 19.06.2024 року.

Суддя Гавдик З.В.