Справа № 320/6417/25
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Київ № 320/6417/25

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельна компанія «СПЕЦМОНТАЖБУД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельна компанія «СПЕЦМОНТАЖБУД» (далі позивач, ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, контролюючий / податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19.12.2024 №.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність висновків Акта перевірки, на підставі яких контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки, на думку позивача, камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2024 року, була проведена з порушенням строків, визначених пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України. Наголошено на тому, що питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів не належить до тих, що мають встановлюватися під час здійснення камеральної перевірки. Окрім того, позивачем вказано про неможливість подання письмових заперечень на Акт перевірки, оскільки складений за наслідками камеральної перевірки Акт не був йому вручений у встановленому законом порядку, що, на його думку, свідчить по порушення вимог Податкового кодексу України стосовно проведення камеральної перевірки.

На думку позивача, при проведенні камеральних перевірок податкові органи мають право перевіряти податкову звітність на наявність арифметичних або методологічних помилок, досліджувати логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників безпосередньо декларації, а також додатків до неї, порівнювати показники декларацій за поточний і попередні звітні періоди тощо. Однак, Податковий кодексу України не надає податковим органам повноважень під час камеральної перевірки перевіряти декларування окремих показників «по суті», тобто аналізувати документи і окремі операції платника податків для перевірки достовірності декларування тих чи інших показників. Відтак, позивач вважає, що у відповідача були відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про правомірність висновків Акта перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення з огляду на те, що в ході проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №) платника податку на додану вартість ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» встановлено зменшення податкових зобов`язань на суму ПДВ «-4 318 191» грн, шляхом включення до рядка 4.1.1 декларації (коригування податкових зобов`язань, нарахованих відповідно до пункту 198.5 статті 198 та п. 199.1 ст. 199 розділу V ПК України, за операціями, що оподатковуються за основною ставкою) розрахунків коригування до податкових накладних, в т.ч. які не зареєстровані в ЄРПН або складені та зареєстровані в податковому періоді, відмінному від звітного, на суму ПДВ 2 546 517,6 грн.

Разом з тим, відповідачем вказано, що ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» до звітної податкової декларації з податку на додану вартість (від 15.10.2024 реєстраційний номер №) в додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1)» заповнено таблицю 1.2 «Відомості про коригування податкових зобов`язань згідно зі статтею 192, пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 розділу V ПК України у разі збільшення суми компенсації за звітний (податковий) період на підставі розрахунків коригування, складених у звітному (податковому) періоді та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на дату подання податкової декларації з податку на додану вартість», в якій зазначено індивідуальні податкові номери контрагентів - покупців та мінусове значення суми ПДВ, чим порушено методологію заповнення додатку. Вказане порушення призвело до заниження податкового зобов`язання в декларації за вересень 2024 року на 2 546 518 грн.

На думку відповідача, посилання ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» у позовній заяві на порушення процедури проведення камеральної перевірки, а саме пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України є безпідставним та не може бути прийнято до уваги судом, оскільки камеральну перевірку ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» було проведено в межах строку та в порядку, визначеному Податковим кодексом України. Також, відповідачем зазначено, що Акт камеральної перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, був направлений на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отриманий останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказав, що здійснюючи господарську діяльність та дотримуючись вимог податкового та бухгалтерського законодавства, після настання господарської події він зареєстрував зменшення суми податкових зобов`язань, подаючи коригуючу декларацію, яка була прийнята та зареєстрована контролюючим органом. На переконання позивача, контролюючий орган передчасно, обмежуючись лише відомостями бази данних (ІС «Податковий блок»), фактично втрутився в господарську діяльність ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» та безпідставно, передчасно дійшов висновку про необхідність збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2 546 518,00 грн та як наслідок безпідставно нарахував штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 254 652,00 грн.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 12.06.2025, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

На підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, пункту 200.10 статті 200, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 ПК України, Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №).

При перевірці було використано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №) з додатками, ЄРПН (ІС «Архів електронної звітності»), інформаційні ресурси ДПС України.

Під час камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №) встановлено зменшення податкових зобов`язань на суму ПДВ «-4318191» грн., шляхом включення до рядка 4.1.1 декларації (коригування податкових зобов`язань, нарахованих відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою) розрахунків коригування до податкових накладних, в т.ч. які не зареєстровані в ЄРПН або складені та зареєстровані в податковому періоді, відмінному від звітного, на суму ПДВ 2546517,6 грн.

Крім того, платником в додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1)» заповнено таблицю 1.2 «Відомості про коригування податкових зобов`язань згідно зі статтею 192, пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 розділу V Кодексу у разі збільшення суми компенсації за звітний (податковий) період на підставі розрахунків коригування, складених у звітному (податковому) періоді та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на дату подання податкової декларації з податку на додану вартість», в якій зазначено індивідуальні податкові номери контрагентів - покупців та мінусове значення суми ПДВ, чим порушено методологію заповнення додатку.

За результатами проведеної камеральної перевірки податковим органом складено Акт від 20.11.2024 №123177/Ж5/26-15-04-13-03/38807940, відповідно до висновків якого встановлено порушення пункту пункту 192.1 статті 192 Кодексу України та вимог Порядку №21, що призвело до заниження позитивних нарахувань, які підлягають сплати до бюджету на суму ПДВ 2546518 грн.

На підставі висновків Акта камеральної перевірки від 20.11.2024 №123177/Ж5/26-15-04-13-03/38807940 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 № про збільшення суми, що за результатами звітного (податкового) періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету у сумі 2 546 518 грн. та нараховано штрафну санкцію у сумі 10% (254 652 грн).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктами 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, серед визначених, 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних.

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пункту 76.2 статті 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Як зазначено позивача, камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2024 року, була проведена з порушенням строків, визначених пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За пунктом 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання, крім камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), у складі яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, строк проведення якої визначений статтею 200 цього Кодексу.

З аналізу викладеного вбачається, що платник податків має подати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість протягом 20 календарних днів. Тобто, останнім днем подачі звітної податкової декларації від 15.10.2024 реєстраційний номер № є 20.10.2024.

Наведене свідчить про те, що контролюючий орган може проводити камеральну перевірку протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного податкового місяця, останньою датою слід вважати 31.11.2024.

Таким чином, суд доходить висновку, що податковим органом було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №) в межах строку, визначеного пунктом 76.3 статті 76 ПК України, а тому посилання позивача на порушення строків на проведення камеральної перевірки в межах спірних правовідносин є безпідставними.

Щодо тверджень позивача про неможливість подання письмових заперечень на Акт перевірки, оскільки складений за наслідками камеральної перевірки Акт не був йому вручений у встановленому законом порядку, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом було направлено на поштову адресу ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» Акт камеральної перевірки від 20.11.2024 №123177/Ж5/26-15-04-13-03/38807940, який отримано уповноваженою особою позивача 29.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором 689, з проставленою відміткою Укрпошти, що свідчить про дотримання процедури та строків, визначених положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України, для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Окрім того, виходячи з наявних матеріалів справи, відповідачем було виконано вимоги положень ПК України щодо дотримання порядку направлення Акта камеральної перевірки від 20.11.2024 №123177/Ж5/26-15-04-13-03/38807940 на юридичну адресу позивача, що, на переконання суду, свідчить про можливість позивача скористатись правом на подання відповідних заперечень.

Щодо посилань позивача на відсутність повноважень у відповідач під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати податків, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства доходів та зборів України від 14.06.2013 №165 затверджено «Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця» (далі - Методичні рекомендації).

Пунктом 2.1 Методичних рекомендацій визначені строки проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, а саме, рекомендовано проводити камеральні перевірки даних, заявлених у податковій звітності, протягом 30 календарних днів (якщо інше не передбачено Кодексом), що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Згідно з пунктом 2.5.1. Методичних рекомендацій акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Отже, у даному випадку камеральна перевірка позивача могла бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податковій декларації з ПДВ за вересень 2024 року.

З аналізу наведених норм вбачається, що камеральна перевірка є способом здійснення податкового контролю, який проводиться в приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Показники податкової звітності перевіряються суцільним рядком. Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою не охоплюється. Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що її проведення не потребує наказу керівника податкового органу або іншого спеціального дозволу чи направлення, згоди платника податків та його присутності. Водночас, питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів не належить до тих, що мають встановлюватись під час здійснення камеральної перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статтті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, серед інших вказаних: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (п. 78.1.2); платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом (п. 78.1.3); виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п. 78.1.4); платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження (п.78.1.5); платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків (п.78.1.17).

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

За пунктом 78.8 статті 78 ПК України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Суд відмічає, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Тобто, при проведенні камеральних перевірок податкові органи мають право перевіряти податкову звітність на наявність арифметичних або методологічних помилок, досліджувати логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників безпосередньо декларації, а також додатків до неї, порівнювати показники декларацій за поточний і попередні звітні періоди тощо. Однак, Податковий кодекс України не надає податковим органам повноважень під час камеральної перевірки перевіряти декларування окремих показників «по суті», тобто аналізувати документи і окремі операції платника податків для перевірки достовірності декларування тих чи інших показників. Така перевірка може здійснюватися лише в межах документальної перевірки планової або позапланової, що узгоджується із правовими висновками сформованими у постановах Верховного Суду від 23.07.2020 у справі №805/1584/17-а, від 21.01.2021 у справі №813/2519/17.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне також застосовувати висновки Верховного Суду сформовані у постанові від 16.01.2024 у справі №440/2547/22, якими враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09 серпня 2022 року у справі №640/23486/21, від 06 березня 2019 року у справі №809/911/17, від 10 квітня 2018 року у справі №826/13195/16, від 17 квітня 2018 року у справі №812/872/17 з питання правового значення і суті камеральної перевірки, які полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій (відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК зі змінами, внесеними Законами №2628-VІІІ та №129-ІХ).

Тобто, якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань.

Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.

Та, підставою для збільшення позивачеві грошових зобов`язань став висновок контролюючого органу, що дані ЄРПН не відповідають даним, зазначеним у податковій декларації. Тобто, висновок контролюючого органу хоча і ґрунтується виключно на даних інформаційних систем, однак, не є достатнім для висновку саме про заниження позивачем податкових зобов`язань, зокрема, у відповідному звітному періоді, оскільки для такого висновку необхідною є перевірка обставин та змісту відповідних господарських операцій.

Безпосередньо у пункті 201.10 статті 201 ПК України міститься пряма норма про те, що виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Відповідно, вимога податкового законодавства ґрунтується на тому, що виникнення обов`язку зі сплати податкових зобов`язань пов`язане саме із фактом виникнення бази оподаткування відповідним податком, зокрема, вчинення платником податків оподатковуваної операції.

Саме такий підхід і викладено у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №804/2535/16 (пункт 13 постанови) - Закон встановлює обов`язок продавця при здійсненні операцій з постачання товарів, у день виникнення податкових зобов`язань, скласти, зареєструвати в ЄРПН та надати покупцю податкову накладну. Разом з тим, у разі відсутності факту реєстрації платником податку (продавцем товарів) податкових накладних у ЄРПН, у продавця наявний обов`язок включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2019 у справі №200/12345/18-а виклав висновок про те, що за нормами чинного законодавства, саме на дату виникнення податкових зобов`язань складається податкова накладна, яка має бути зареєстрована в ЄРПН, натомість, законодавством не передбачено підстав для реєстрації податкової накладної, якщо податкові зобов`язання не виникали, відповідно, не визначено й наслідків такої реєстрації. Висновок, що внаслідок реєстрації податкової накладної у платника податків виникли податкові зобов`язання і, відповідно, обов`язок з їх сплати, суперечить засадам встановлених податків і зборів, визначених статтею 7 ПК України.

Отже, саме факт здійснення оподатковуваної операції є підставою для виникнення податкових зобов`язань, суми податку за якими в обов`язковому порядку мають бути задекларовані в податковій декларації і сплачені протягом встановленого законодавством строку. Підставою для висновку про заниження платником податків податкових зобов`язань з ПДВ може слугувати виявлений контролюючим органом факт здійснення платником податків оподатковуваної операції, за наслідками якої не задекларовані і не сплачені податкові зобов`язання в повному розмірі.

Контролюючий орган, виявивши за встановлених обставин розбіжність між даними ЄРПН і даними, які зазначені у податковій декларації, повинен був перевірити, чи виникли у спірному періоді у позивача податкові зобов`язання, тобто, чи вчинялися ним оподатковувані операції у спірний період, що є можливим під час проведення документальної перевірки, оскільки передбачає здійснення аналізу первинних документів, контролюючий орган не мав правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення про збільшення грошових зобов`язань за наслідками камеральної перевірки, під час якої виявлено розбіжність даних податкової декларації та даних ЄРПН.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач проводив камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» за поданою ним податковою декларацією з ПДВ за вересень 2024 року, та враховуючи показники по зареєстрованим товариством в ЄРПН податкових накладних, відповідач встановив зменшення податкових зобов`язань на суму ПДВ «-4318191» грн., шляхом включення до рядка 4.1.1 декларації (коригування податкових зобов`язань, нарахованих відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою) розрахунків коригування до податкових накладних, в т.ч. які не зареєстровані в ЄРПН або складені та зареєстровані в податковому періоді, відмінному від звітного, на суму ПДВ 2546517,6 грн.

Крім того, платником в додатку 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1)» заповнено таблицю 1.2 «Відомості про коригування податкових зобов`язань згідно зі статтею 192, пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 розділу V Кодексу у разі збільшення суми компенсації за звітний (податковий) період на підставі розрахунків коригування, складених у звітному (податковому) періоді та не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на дату подання податкової декларації з податку на додану вартість», в якій зазначено індивідуальні податкові номери контрагентів - покупців та мінусове значення суми ПДВ, чим порушено методологію заповнення додатку.

З огляду на встановлені обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки.

Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку контролюючий орган при встановлені спірних розбіжностей мав проводити позапланову виїзну документальну перевірку, перевірити первинні документи товариства, встановити обставини встановлених розбіжностей дослідивши господарські операції платника податків у спірному періоді.

Суд враховує, що відповідач не надав суду належних та достатніх спростувань доводам позивача щодо підстав для проведення документальної позапланової перевірки, що встановлено судом в даній справі.

Суд також зазначає, що податкове законодавство передбачає порядок подання податкової звітності із поданням коригування, в разі настання підстав, до контролюючого органу платником податків та подання на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних і розрахунків коригувань.

За пунктом 187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період. протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

6) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлених митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Нормами пункту 202.1 статті 202 ПК України визначено, що звітним (податковим) періодом для платників податку на додану вартість є один календарний місяць.

Згідно з пунктом 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Згідно з пунктом 49.4 статті 49 ПК України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

За пунктом 49.5 статті 49 ПК України у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов`язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Відповідно до підпункту 49.8 пункту 49.9 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. ПК України).

За змістом підпункту 49.18.1. пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За пунктом 49.20 статті 49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, по містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених п. 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до ст. 39 цього Кодексу або при визначенні бази оподаткування відповідно до пп. 1419 13 п.4.91 ст.141 ПК України у разі здійснення контрольованих операцій, якщо їх умови не відповідають принципу «витягнутої руки», у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

За пунктом 50.2 статті 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені абзацом третім пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (п. 50.3 ст. 50 ПК України).

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (далі - Порядок №21).

Абзацом 2 пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №21 визначено, що до податкової декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 розділу ІІІ Порядку №21 дані, наведені в податковій звітності мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Після подання декларації за звітний (податковий) період платник податку має право до закінчення граничного терміну подання декларації за такий самий період подати нову декларацію з виправленими показниками (пункт 20 розділу ІІІ Порядку №21).

За пунктами 1, 2 та 3 розділу IV Порядку №21 у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Рядок 9 декларації передбачає заповнення платником податків усього податкових зобов`язань (сума значень рядків (1.1 + 1.2 + 1.3 + 4.1 + 4.1.1 (/+) + 4.2 + 4.2.1 (/+) + + 4.3 + 4.3.1 (/+) + 6.1 (/+) + 6.2 (/+) + 7 (/+) + 8) колонки Б) відповідно до розділу V Порядку №21,

Відповідно, зазначені вище норми ПК України щодо вимог до подання податкової звітності з ПДВ для великих та середніх підприємств, передбачають подання податкової звітності зокрема за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Контролюючий орган в свою чергу зобов`язаний прийняти податкову декларацію в разі дотримання платником податків вимог до реквізитів при її заповненні, що виключає перевірку показників податкової декларації. Суд відмічає, що в декларації платником податку зазначаються дані вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній та після подання декларації за звітний (податковий) період платник податку має право до закінчення граничного терміну подання декларації за такий самий період подати нову декларацію з виправленими показниками. Так, норми ПК України передбачають, що в разі якщо платник податків самостійно виявив помилку у складеній та поданій за попередні податкові періоди податковій декларації, то він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку та платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін.

Згідно з пунктом 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

За пунктом 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до пунктом 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 192.1 статті 192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною сум компенсації вартості товарів/послуг.

Підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 ст. 192 ПК України визначено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податків постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатам податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок:

6) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку отриманням таких товарів/послуг.

Абзацом 2 підпункту 192.1.1 пункту 192.1 ст. 192 ПК України визначено, що постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Таким чином, ПК України визначає порядок подання податкової накладної для реєстрації її в ЄРПН за наслідками вчинених господарських операцій платником податків із контрагентами та у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації їй в ЄРПН платник податку, з метою виправлення допущеної помилки, має право згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної та такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН покупцем (отримувачем) товарів/послуг, з дотриманням визначених термінів реєстрації.

Згідно з наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначенням, первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд відмічає, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; введення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Якщо ж фактичного здійснення господарської діяльності не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбаченні чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних бухгалтерського обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений в первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв`язку із відображенням її змісту у первинних документах.

У висновку, формування та відшкодування податкового кредиту можливо лише у разі підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, що узгоджується із висновками Верховного Суду сформованими у постановах від 11.12.2018 у справі №2а-17610/12/2670, від 04.04.2018 у справі №810/4751/13-а .

Також, суд відмічає, що сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена, крім того, податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду сформовані, серед інших, у постанові від 28.03.2024 у справі №818/529/16.

Як встановлено судом, ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» була подана податкова декларація з ПДВ за вересень 2024 року (від 15.10.2024 реєстраційний номер №), яка була прийнята контролюючим органом. Під час її формування товариством було визначено позитивне значення різниці обчислине ( рядок 9 - рядок 17 декларації) на суму 106 198 грн., як суму до оподаткування.

За результатом перевірки відповідачем донараховано суму податкового зобов`язання в розмірі 2 652 707 грн., що становить різницю в сумі 2 546518 та застосовано 10 % штраф в сумі 254 652 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав фінансово-господарські відносини з приватним підприємством «КИЇВСПЕЦБУД» (), товариством з обмеженою відповідальністю «Мастерпайп ПРО» (), товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «СПЕЦБУДСЕРВІС» (), товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАБУД-КОМПЛЕКС» () в рамках виконання раніше укладених господарських договорів на реалізацію товару та надання послуг транспортними засобами.

По взаємовідносинам позивача з ТОВ «МАСТЕРПАЙП ПРО» суд враховує таке.

17 вересня 2021 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (покупець) та ТОВ «МАСТЕРПАЙП ПРО» (продавець) уклали договір поставки №01- 10921.

Згідно з 1.1 продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві продукцію, перелік якої та вартість якої визначена у специфікаціях до цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти дану продукцію та провести оплату за дану продукцію.

Згідно з специфікацією №1 від 17.09.2021 продавець продав, а покупець придбав товар вартістю 11 145 624,30 гривень без ПДВ, з ПДВ 13 374 749,16 гривень.

Згідно з специфікацією №2 від 30.11.2022 продавець продав, а покупець придбав товар вартістю 5 759 640,00 гривень без ПДВ, з ПДВ 6 911 568,00 гривень.

На підтвердження вказаних операцій позивачем надано підписані:

- видаткові накладні №2 від 19.01.2022 на суму 648 970,06 гривень, №14 від 19.10.2021 на суму 606 154,32 гривень, №22 від 11.04.2022 на суму 663 501,24 гривень, №23 від 22.04.2022 на суму 2 654 004,96 гривень, №24 від 26.04.2022 на суму 1 327 002,48 гривень, №19 від 25.03.2022 на суму 663 501,24 гривень, №31 від 30.11.2022 на суму 707 728,00 гривень, №30 від 30.11.2022 на суму 2 764 627 гривень, №29 від 30.11.2022 на суму 3 258 144,00 гривень, №18 від 14.02.2022 на суму 645 371,28 гривень, №29 від 23.12.2021 на суму 858 717,94 гривень, №23 від 01.12.2021 на суму 858 717,94 гривень, №20 від 20.11.2021 року на суму 858 717,94 гивень, №21 від 24.11.2021 на суму 858 717,94 гривень;

- товарно-транспортні накладні №Р20 вд 23.11.2021 на суму 715 598,28 гривень, №P21 від 23.11.2021 на суму 715 598,28 гривень, №P19 від 15.02.2022 на суму 560 046,32 гривень, №P29 від 23.12.2021 на суму 858 717,94 гривень.

По взаємовідносинам позивача з ПП «КИЇВСПЕЦБУД» суд враховує таке.

04 січня 2022 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (підрядник) та приватне підприємство «КИЇВСПЕЦБУД» (субпідрядник) уклали договір субпідряду №РБК-1794/6/16-21.

Згідно з п. 2.1 Договору позивач замовив виконання робіт у субпідрядника, з ліквідації аварійних ситуацій на каналізаційних мережах, що перебувають на балансі ПрАТ «АК «Київводоканал» в районі експлуатації каналізаційних мереж №3, в м. Києві, а підрядник зобов`язується оплатити такі роботи.

За вказаним договором ПП «КИЇВСПЕЦБУД» виконало роботи на загальну вартість 234 840,78 гривень.

04 січня 2022 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (підрядник) та приватне підприємство «КИЇВСПЕЦБУД» (субпідрядник) уклали договір субпідряду №0111120-РБК.

Згідно з пунктом 2.1 Договору субпідрядник повинен виконати комплекс будівельних робіт по прокладанню внутрішньо квартальної водопровідної мережі Ду=300 мм, по вул. Старонаводницькій в районі нижнього теплового пункту до водопровідної мережі Ду=300мм, в районі будинку 23 по бульвару Лесі Українки на об`єкті: Будівництво багатофункціонального житлового-громадського комплексу на вул. Старонаводницькій, 2-20 у Печерському районі м. Києва. А підрядник зобов`язується оплатити такі роботи.

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року від 15.02.2022 субпідрядник виконав роботи на суму 365 159,22 гривень.

Крім того, на виконання умов договору ПП «КИЇВСПЕЦБУД» виконало, а ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» оплатило вартість наданих послуг згідно рахунків на оплату №180 від 08.08.2022, актів наданих послуг №314 від 15.08.2022, №313 від 08.08.2022 на суму 320 376,00 гривень; рахунку №70 від 23.02.2022 року, актів наданих послуг №124 від 31.03.2022, №121 від 23.02.2022 на суму 536 000,00 гривень, рахунку №72 від 23.02.2022, акту №123 від 23.02.2022 на суму 48 000,00 гривень; рахунку №71 від 23.02.2022, акту №122 від 23.02.2022 на суму 120 000,00 гривень; рахунку №43 від 15.02.2022, акту №92 від 15.02.2022 на суму 223 340,00 гривень, що загалом складає 1 247 716,00 гривень.

У подальшому 14 липня 2022 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (Покупець) та ПП «КИІВСПЕЦБУД» (продавець) уклали договір №14/07-2022 купівлі продажу транспортного засобу.

Згідно з п. 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб (далі - Машина), а покупець зобов`язується прийняти зазначену машину і оплатити її вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору характеристика, вартість та кількість транспортних засобів, що передаються за даним договором зазначаються у специфікації до даного договору.

Згідно специфікації №1 від 14.07.2022 року продавець продав, а покупець придбав товар вартістю 1 200 000, 00 грн без ПДВ, з ПДВ 1 440 000,00 гривень, що підтверджується видатковою накладною №2 від 14.07.2022.

Згідно специфікації №2 від 14.07.2022 продавець продав, а покупець придбав товар вартістю 920 000, 00 гривень без ПДВ, з ПДВ 1 104 000,00 гривень, та підтверджується видатковою накладною №3 від 25.07.2022.

По взаємовідносинам позивача з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «СПЕЦБУДСЕРВІС» суд враховує таке.

20 липня 2022 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (Покупець) та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «СПЕЦБУДСЕРВІС» (продавець) уклали договір №20/07-22/1 купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно з пунктом 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця транспортний засіб, машини, а покупець зобов`язується прийняти зазначену машину і оплатити її вартість відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору характеристика, вартість та кількість транспортних засобів, що передаються за даним договором зазначається у Специфікації до даного договору.

Згідно з специфікацією №1 від 20.07.2022 продавець продав, а покупець придбав товар (машини) вартістю 678 700, 00 гривень без ПДВ, з ПДВ 814 440,00 гривень, на підтвердження чого надано видаткову накладну №2 від 20.07.2022 на суму 814 440,00 гривень.

Згідно з специфікацією №2 від 21.07.2022 продавець продав, а покупець придбав товар (машини) вартістю 501 100, 00 гривень без ПДВ, з ПІДВ 601 320,00 гривень, на підтвердження чого надано видаткову накладну №3 від 21.07.2022 на суму 601 320,00 гривень.

Згідно з специфікацією №3 від 22.07.2022 продавець продав, а покупець придбав товар (машини) вартістю 545 600, 00 гривень без ПДВ, з ПДВ 654 720,00 гривень, на підтвердження чого надано видаткову накладна №4 від 22.07.2022 на суму 654 720,00 гривень.

Згідно з специфікацією №4 від 25.07.2022 продавець продав, а покупець придбав товар (машини) вартістю 550 667, 00 гривень без ПДВ, з ПДВ 660 800,00 гривень, на підтвердження чого надано видаткову накладну №1 віл 25.07.2022 на суму 660 800,40.

01 листопада 2022 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» (Покупець) та ТОВ «АЛЬФАБУД-КОМПЛЕКС» (Постачальник) уклали договір №01-11/2022 АБ поставки товарів.

Згідно з п. 1.1 Договору поставки товару №01-11/2022 АБ від 01 листопада 2022 року в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно рахунку-фактури та накладної товар.

Асортимент та кількість товару зазначається сторонами у Специфікаціях на поставку товару.

Специфікацією на поставку товару в рамках данного договору вважається рахунок на оплату товару та видаткова накладна (п. 1.2 Договору).

Згідно видаткових накладних №34 від 12.12.2022 на суму 311 561,58 гривень, №31 від 28.11.2022 на суму 407 387,56 гривень, №14 від 21.11.2022 на суму 200 772,66 гривень14, №13 від 21.11.2022 на суму 157 702,80 гривень, №32 від 28.11.2022 на суму 345 982,73 гривень, №9 від 18.11.2022 на суму 304963,20 гривень, №18 від 16.11.2022 на суму 605 652,04 гривень, №15 від 14.11.2022 на суму 196 950,00 гривень, №35 від 13.12.2022 на суму 257 481,82 гривень, №43 від 12.12.2022 на суму 143 389,96 гривень позивач отримав товар, загалом на суму 2 931 844,35 гривень з ПДВ.

У подальшому протягом серпня - вересня 2024 року ТОВ «РБК «СПЕЦМОНТАЖБУД» за вказаними господарськими операціями зареєструвало кориговані податкові декларації з податкового зобов`язання та податкового кредиту з вищевказаними контрагентами за вищевказаними договорами.

При вирішенні даної справи суд наголошує, що в разі встановлення контролюючим органом виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (п. 201.10 ст. 201 ПК України), що відповідно матиме наслідки встановлення заниження податкових зобов`язань та застосування до платника податку штрафної санкції за порушення норм податкового законодавства.

Таким чином, зважаючи на викладене у сукупності та враховуючи незаконність проведення контролюючим органом перевірки, результати якої оформлені актом камеральної перевірки від 20.11.2024 №123177/Ж5/26-15-04-13-03/38807940, суд дійшов висновку, що вказані обставини унеможливлюють виникнення правових наслідків такої перевірки, у тому числі, визначення за її наслідками грошових зобов`язань оскаржуваним у цій справі податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2024 №.

З урахуванням викладеного, суд вважає податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 30280 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельна компанія «СПЕЦМОНТАЖБУД» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2024 №.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельна компанія «СПЕЦМОНТАЖБУД» (адреса: 02002, місто Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, 2-Б, ) судовий збір у розмірі 30280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.