Справа № 160/1327/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1327/25
(суддя Конева С.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №160/1327/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 січня 2025 року звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області згідно з яким просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.12.2024р. №784-о «Про звільнення ОСОБА_1 » щодо припинення державної служби та звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу»;

- поновити на посаді головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області з 20.12.2024 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити нарахування та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2024 р. по дату ухвалення судом рішення (з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 2064,23 грн).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що її звільнення з посади державної служби відбулось незаконно, оскільки порушено її переважне право на залишення на роботі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління у Донецькій області №784-о від 19.12.2024р. «Про звільнення ОСОБА_1 » про припинення державної служби та звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Поновив ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області, з 23.12.2024р.

Стягнув з Головного управління у Донецькій області (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2024 р по 18.04.2025 р у розмірі 175459 грн 55 коп (сто сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 55 копійок) з вирахуванням обов`язкових зборів та платежів.

Допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області та в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць згідно з вимогами ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлені обставини справи свідчать про порушення відповідачем прав позивача при звільненні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що Покровська ДПІ ГУ ДПС є новоутвореним суб`єктом у складі ГУ ДПС у складі 13 осіб, а до реорганізації її чисельність було зменшено до 5 ш.о.

Зазначає, що не повинен складати довідки щодо порівняння продуктивності праці.

Посилається про порушення судом першої інстанції принципу офіційного з`ясування обставин справи, необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач 06.05.1998р. прийняла присягу державного службовця та проходила державну службу на різних посадах державної податкової служби України, зокрема, з 22.12.2020р. на посаді головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції, що підтверджується відомостями, які містяться у копії трудової книжки позивачки та копією Витягу з наказу від 21.12.2020р. №10-о (а.с.7-9,11-24,26).

13.11.2024р. у зв`язку із введенням в дію наказом Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.11.2024р. №328 «Про зміни в організаційній структурі Головного управління ДПС у Донецькій області» змін до організаційної структури ГУ ДПС та наказом ГУ ДПС від 11.11.2024р. №86-ф «Про введення в дію переліку змін до штатного розпису» змін до штатного розпису ГУ ДПС, де скорочується чисельність працівників ГУ ДПС, позивачці було вручене письмове попередження про наступне звільнення з посади, яку вона обіймала, за №12459/6/05-99-11-02 від 13.11.2024р. відповідно до ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», що підтверджується змістом копії наведеного попередження (а.с.25).

У подальшому, 19.12.2024р. відповідачем був прийнятий наказ за №784-о «Про звільнення ОСОБА_1 » за змістом якого видно, що відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із введенням в дію наказом Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.11.2024р. №328 «Про зміни в організаційній структурі Головного управління ДПС у Донецькій області» змін до організаційної структури ГУ ДПС та наказом ГУ ДПС від 11.11.2024р. №86-ф «Про введення в дію переліку змін до штатного розпису» змін до штатного розпису ГУ ДПС, скороченням чисельності працівників ГУ ДПС, було припинено державну службу та звільнено позивачку з посади головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції 20.12.2024р. (а.с.25-зворот).

Правомірність та обґрунтованість вказаного наказу відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскарженого наказу відповідача та наявності підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів, в межах доводів апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" №117-IX від 19.09.2019 року, який набрав чинності 25.09.2019 року) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Пунктом 4 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є зокрема розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Згідно з частиною 3 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України установлений порядок вивільнення працівників.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи позивачка перед звільненням займала посаду головного державного інспектора Покровської державної податкової інспекції.

Про наступне вивільнення позивача було персонально попереджено 13.11.2024 року. При цьому інша робота за відповідною професією чи спеціальністю позивачу не пропонувалася. Позивача звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності працівників ГУ ДПС, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с. 25).

Крім того, судом першої інстанції правильно з`ясовано наступні обставини.

Так, як вбачається зі змісту штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Донецькій області, затвердженого в.о. Голови ДПС України Тетяною Кірієнко 23.07.2024р. кількість працівників становила 1025 осіб, при цьому, чисельна кількість штатних працівників Покровської ДПІ (де працювала позивачка з 1998 року) становила 12 штатних одиниць про що свідчить зміст копії наведеного штатного розпису, наявного у справі (а.с.59-72).

Надалі, 11.11.2024р. ГУ ДПС у Донецькій області було прийнято Наказ №328 «Про зміни в організаційній структурі Головного управління ДПС у Донецькій області» за змістом пункту 1 якого було наказано ввести з 12.11.2024р. в дію затверджений 11.11.2024р. Перелік змін №4 до організаційної структури ГУ ДПС у Донецькій області, скоротивши чисельність працівників на 625 штатних одиниць (а.с.128).

Зі змісту пункту 46 Наказу №328 вбачається, що було наказано реорганізувати Покровську державну податкову інспекцію, збільшивши її чисельність на 1 шт.од. (з 12 шт.од. до 13 шт.од.)

Зі змісту організаційної структури ГУ ДПС у Донецькій області, що є додатком до Наказу №328 від 11.11.2024р., станом на 11.11.2024р. чисельність штатних працівників Покровської ДПІ становила 13 осіб (а.с.134-136).

11.11.2024р. в.о. голови ДПС України було затверджено Перелік №1 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Донецькій області у кількості 400 штатних одиниць, у тому числі, і Покровської ДПІ з чисельністю штатних працівників 13 шт.од., що підтверджується копією наведеного Переліку №1 (а.с.116-126).

Вказаний Перелік №1 змін до штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Донецькій області було введено в дію 12.11.2024р. згідно з наказом ГУ ДПС у Донецькій області від 11.11.2024р. №86-ф(а.с.127).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які свідчать про те, що в процесі реорганізації Покровської ДПІ та внесення змін до штатного розпису відповідача на 2024 рік щодо скорочення штатних працівників, фактично у складі Покровської ДПІ відбулося збільшення чисельності штатних одиниць з 12 шт.од. до 13 штатних одиниць.

Окрім того, і зі змісту копії наказу від 02.12.2024р. за №501-о «Про особовий склад» судом встановлено, що з 03.12.2024р. відбувалося переведення працівників ГУ ДПС за їх заявами до новостворених відділів та секторів ГУ ДПС, у тому числі, і до складу новоутвореної Покровської ДПІ зі штатною чисельністю працівників 13 шт.од. (а.с.87-88).

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що з урахуванням змін в організаційній структурі ГУ ДПС у Донецькій області станом на 13.11.2024 р та 02.12.2024 р, у відповідача були наявні вільні вакансії державної служби у Покровській ДПІ, щоб запропонувати їх позивачеві до дня її звільнення 20.12.2024р., а тому відповідач, як суб`єкт призначення, мав можливість, з урахуванням наявних вакантних посад державної служби у Покровській ДПІ, міг запропонувати позивачеві іншу рівнозначну посаду державної служби відповідно до вимог ч.3 ст.87 Закону №889.

Згідно з частиною 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому, судом першої інстанції правильно з`ясовано, що позивачка працювала на посадах державної служби у органах Державної податкової служби з 06.05.1998 року, за сумлінну працю була нагороджена Подяками, медаллю «Хрест громадянських заслуг» у 2002, 2005, 2023 роках згідно з інформацією, яка міститься копії її трудової книжки (а.с.11-16).

Окрім того, за період проходження публічної служби у органах ДПС позивачка мала позитивну характеристику, за результатами проведеного оцінювання виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «В» за 2024 рік мала оцінку «відмінно», згідно з її біографічною довідкою з 1998 по 2020 роки займала різні посади державної служби у органах ДПС, у 2023 році позивачка також неодноразово виконувала обов`язки начальника (заступника начальника) Покровської ДПІ, що підтверджується копіями відповідних наказів, наявних в матеріалах справи (а.с.36-43).

Водночас з моменту введення в дію Переліку №1 змін до Штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Донецькій області з 12.11.2024 р відповідачем під час процедури звільнення позивачки порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягали звільненню (зокрема, щодо наведеної вище продуктивності праці позивачки) не проводилося, відповідної довідки у довільній формі суб`єктом призначення не складалося.

Отже, враховуючи зазначені обставини, які свідчать про відсутність порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, які залишилися на роботі, і позивачки, яка підлягала звільненню у процесі скорочення чисельності штатних працівників у період з 13.11.2024р. по 20.12.2024р., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем невраховано переважне право позивача на залишенні на роботі, а відповідно, зазначені порушення є істотними порушеннями припинення державної служби за ініціативою суб`єкта владних повноважень, які впливають на остаточний її результат.

З огляду на викладене звільнення позивача відбулося з порушенням передбаченого законом порядку та прав позивача, що свідчить про протиправність наказу відповідача від 19.12.2024 року №784-о Про звільнення ОСОБА_1 , необхідності його скасування та задоволення позову у цій частині вимог.

Щодо доводів відповідача про те, що Покровська ДПІ ГУ ДПС є новоутвореним суб`єктом у складі ГУ ДПС у складі 13 осіб, а до реорганізації її чисельність було зменшено до 5 ш.о. слід зазначити, що цим доводам відповідача судом першої інстанції вже була надана правильна оцінка, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, як правильно зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, зі змісту копії наказу від 02.12.2024 року №501-о «Про особовий склад», ще до звільнення позивача, з 03.12.2024 року відбувалось переведення працівників ГУ ДПС до новоствореної Покровської ДПІ зі штатною чисельністю працівників 13 штатних одиниць (а.с.87,88).

При цьому суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності у нього обов`язку складати довідки щодо порівняння продуктивності праці, оскільки суд першої інстанції дійшов висновків про протиправність наказу про звільнення позивача враховуючи відсутність доказів щодо проведення відповідачем порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, які залишилися на роботі, і позивачки, а не у зв`язку з відсутністю у відповідача зазначеної довідки.

Також є безпідставними доводи відповідача щодо необхідності розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження, оскільки розгляд такої справи в порядку загального позовного провадження суперечить вимогам процесуального законодавства.

Щодо доводів відповідача про порушення судом першої інстанції принципу офіційного з`ясування обставин справи слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 3 КАС України визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства, а самє: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Зазначене свідчить про те, що суд має право використовувати принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи лише на виконання завдань адміністративного судочинства, а саме з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а не задля допомоги суб`єкту владних повноважень в зборі доказів на обґрунтування його доводів.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень буде примарним, якщо суд почне використовувати передбачені ч.3. ст.3 КАС України принципи з метою доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №160/1327/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва