Справа № 953/4151/25
Суддя: Лосєв Д. К.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4151/25
Провадження № 2-а/625/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Лосєва Д.К.,

за участю секретаря судового засідання Калюжної Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До Коломацького районного суду Харківської області на підставі ухвали ухвали Київського районного суду міста Харкова від 02 травня 2025 року надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4588953, винесену 26 квітня 2025 року командиром 2 взводу 3-ї роти 3 батальйону УПП в Харківській області Шевченком Сергієм Юрійовичем, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що 26 квітня 2025 року о 15 годині він разом з гр. ОСОБА_2 знаходився у припар кованому автомобілі OPEL Astra днз НОМЕР_1 біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, 26. В цей час до нього під`їхали працівники поліції і винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, мотивуючи тим, що він не має права на керування транспортним засобом, оскільки позбавлений цього права на 1 рік постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 02 жовтня 2024 року.

Позивач зазначає, що із винесеної відносно нього постановою за ч. 4 ст. 126 КУпАП він не згоден, оскільки лише знаходився в автомобілі, а не керував ним, жодних доказів що підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в постанові немає, а її зміст не відповідає обставинам справи, а тому вважає, що вона винесена незаконно та просить її скасувати.

Також зазначає, що під час розгляду справи уповноваженою особою було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема не забезпечено присутність адвоката на заявлене його усне клопотання.

28 травня 2025 року представником відповідача Пилипенко О.С. направлено відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 29 травня 2025 року, в якому представник відповідача вважаючи оскаржувану позивачем постанову законною і обґрунтованою, виклала заперечення проти позову та просила у задоволенню позову відмовити.

Так представник відповідача зазначила, що твердження позивача про порушення поліцейським права позивача на захист і не роз`яснення йому прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам, позаяк такі доводи спростовуються власноручним підписом позивача у оскаржуваній постанові про те, що його ознайомлено із правами, передбаченими ст.ст. 268 та 289 КУпАП; 2) твердження позивача про порушення поліцейським вимог КУпАП при винесенні постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та не підтвердженими доказами.

В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, при позивачем до суду подано заяву в якій він просив суд провести розгляд справи за його, а також повідомив про підтримання заявлених вимог.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином (а.с. 58).

Частиною 3 статті 194 КАС України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, а також проаналізувавши зміст позову та інших письмових заяв, включаючи і зміст відзиву, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що постановою серії ЕНА №4588953, винесеною 26 квітня 2025 року командиром 2 взводу 3-ї роти 3 батальйону УПП в Харківській області Шевченком Сергієм Юрійовичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень 00 копійок за те, що 26 квітня 2025 року о 14 годині 58 хвилині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, днз НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1. а ПДР України. (а.с. 31).

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 01 травня 2025 року, щодо оскарження постанови від 26 квітня 2025 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 зазначеного вище Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 222 КУпАП закріплений перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції. До вказаного переліку включені і справи за ознаками адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачені ч.ч.1, 2, та 4 ст. 126 КУпАП.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 постанови від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» Пленум Верховного Суду України зазначив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно імперативних приписів, закріплених в ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими статтею 251 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови 26 квітня 2025 року о 14 годині 58 хвилинах водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, днз НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1. а ПДР України.

З матеріалів відзиву встановлено, що 02 жовтня 2024 року постановою Ленінського районного суду міста Харкова у справі № 642/3838/24 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 15 жовтня 2024 року (а.с. 33-39).

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Відтак, станом на 26 квітня 2025 року ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

Крім того, з оглянутих відеозаписів з бодікамер поліцейських за №№475516, 476016, 470081 вбачається, що під час складання постанови позивач ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, жодних клопотань не заявляв, а лише повідомляв інспектору, що і раніше керував транспортним засобом оскільки не знав про існування постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 02 жовтня 2024 року, якою його було позбавлено права керування.

Виходячи з фактичних обставин, встановлених судом, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, 26 квітня 2025 року на момент розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови суду №642/3838/24 від 02 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, а тому суд приходить до висновку, що дії працівників поліції відповідають вимогам Правил дорожнього руху України, Кодексу адміністративного України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення накладено правомірно.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 квітня 2025 року серії ЕНА № 4588953, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20 400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 4 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 258, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 9, 72-77, 239, 241-246, 256, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2025 року.

Суддя: Д.К. Лосєв