Справа № 766/9335/25
Суддя: Кузьміна О. І.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/9335/25 н/п 2-а/766/342/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,

представника позивача Чаюк А.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кравчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Херсонській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Управління державної міграційної служби України в Херсонській області звернулась до суду із позовом до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.06.2025 року співробітниками відділу міграційної поліції ГУНП в Херсонській області виявлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до приміщення Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області. В ході перевірки було встановлено, що раніше Авдоян Суто порушував міграційне законодавство, а саме стосовно нього Білозерським РС УДМС у Херсонській області складено протокол про адміністративне правопорушення у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та прийнято рішення №2 від 03.04.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни, без заборони в`їзду, із зобов`язанням покинути територію України до 02.05.2018 року.

З особистих пояснень ОСОБА_3 , котрі він надав співробітникам Херсонського відділу УДМС у Херсонській області встановлено, що він прибув на територію України у квітні 1998 року, через міжнародний контрольно-пропускний аеропорт «Одеса», по паспортному документу громадянина Республіки Вірменія для виїзду за кордон на його ім`я. 19.09.2016 року отримав новий паспорт громадянина Вірменії в Консульській установі м. Одеса серії НОМЕР_1 , терміном дії до 19.09.2026 року. Офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився, останній перебуває на території України - незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні

У громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_3 відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. Згідно відомостей бази даних ЄІАС УМП УДМС у Херсонській області встановлено, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідками на постійне або тимчасове проживання не документований, дозвіл на імміграцію в Україну не отримував. Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Херсонського відділу УДМС у Херсонській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного іноземця біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

На підставі вищевикладеного 16.06.2025 року о 13.01 годині, ОСОБА_3 затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МХС №000010 відповідно до ч.2 ст.263 КУпАП. 16.06.2025 року за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру МХС 001747 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.06.2025 серії та номеру ПН МХС №001749 відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП відповідачем громадянином Республіки Вірменія ОСОБА_4 , станом на 17.06.2025 добровільно адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень, не сплачено.

Херсонським відділом УДМС у Херсонській області 16.06.2025 стосовно громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення № 000443 про примусове видворення з України. У зв`язку із чим просить затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Ухвалою Херсонський міський суд Херсонської області від 17.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення позову заперечував, просив суд надати йому строк для самостійного виїзду за межі території України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просила в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю, зазначила, що відповідач бажає добровільно покинути територію України.

Згідно ч. 14 ст. 289 КАС України, розгляд питань про затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що співробітниками відділу міграційної поліції ГУНП в Херсонській області виявлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до приміщення Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

З особистих пояснень ОСОБА_3 , які він надав співробітникам Херсонського відділу УДМС у Херсонській області встановлено, що він прибув на територію України у квітні 1998 року, через міжнародний контрольно-пропускний аеропорт «Одеса», по паспортному документу громадянина Республіки Вірменія для виїзду за кордон на його ім`я. 19.09.2016 року отримав новий паспорт громадянина Вірменії в Консульській установі м. Одеса серії НОМЕР_1 , терміном дії до 19.09.2026 року. Офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має.

16.06.2025 року о 13:01 годині, ОСОБА_3 затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МХС №000010 відповідно до ч.2 ст.263 КУпАП.

16.06.2025 року заступником начальника відділу Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області Неділько О.В. складено протокол МХС 001747 відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, а саме 16.06.2025 року до Херсонського відділу Управління ДМС у Херсонській області доставлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території Україні, а саме: перевищив дозволений строк перебування в Україні більш як на 30 днів та ухиляється від виїзду за межі України.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №ПН МХС №001749 від 16.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

Відповідно до рішення Херсонського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 16.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації або для забезпечення примусового видворення.

Херсонським відділом УДМС у Херсонській області 16.06.2025 стосовно громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення № 000443 про примусове видворення з України.

За правилами частини 7 статті 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Ч. 1 ст. 26 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 30 Закону № 3773- VІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що за наявності певних обставин, як це передбачає ч. 1. ст. 289 КАС України, до іноземця може бути застосовано такі заходи, як зокрема затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України (пункт 1 частини 1 вказаної статті).

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 585/2811/19 зазначено, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видвороення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Враховуючи, що з моменту перетину державного кордону України і до моменту розгляду справи, впродовж тривалого строку, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не вживав заходів для легалізації свого перебування на території України та притягався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП України, наявні обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик ухиляння відповідача від виконання рішення про його примусове видворення.

П. "f" ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожному на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 31 Закону визначає перелік підстав, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, передбачених ст. 31 Закону № 3773-VІ, які б забороняли примусове видворення відповідача. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що загрози його життю, здоров`ю, безпеці, свободі у разі повернення до країни громадянської належності не існує.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до територіальних органів ДМС не звертався. Докази про те, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки матеріали справи не містять.

Суд також керується позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 522/15129/19, адміністративне провадження № К/9901/28409/19, відповідно до якої: «відповідач, перебуваючи на території України протягом значного періоду часу, не скористався можливістю легалізувати своє перебування. Так, судами попередніх інстанцій не встановлено і матеріалами справи не підтверджується, що відповідачем подавалися відповідні заяви до органів Державної міграційної служби для отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну, або вчинялися інші дії з метою легалізації свого перебування.

Отже, колегія суддів Верховного Суду зауважує, що видворення відповідача за межі України унеможливлює отримання відповідачем відповідних документів, оскільки відповідач протягом значного часу не скористався своїм правом отримати відповідні документи, що дозволили б йому законно перебувати на території України.

Верховний Суд зазначає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Оскільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція вже була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 7 листопада 2019 року у справі №367/2334/19, від 8 серпня 2019 року у справі №362/1634/19, від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19, від 20 жовтня 2020 року у справі №743/1027/18».

Сторони із клопотанням про застосування до відповідача інших, більш м`якіших заходів, передбачених ч.1 ст. 289 КАС України не звертались.

Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, відсутні докази того, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд вважає, що позовні вимоги Управління державної міграційної служби України в Херсонській області підлягають задоволенню.

Доводи відповідача та його представника не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані в судовому засіданні обставинами.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 4,5, 7-9, 20, 72-79,90, 241-246, 250, 255, 289 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління державної міграційної служби України в Херсонській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання рахувати з моменту фактичного затримання 13 год. 01 хв. 16.06.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення виготовлено 17.06.2025 року