Справа № 380/15184/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/15184/23 пров. № А/857/15848/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року про відмову у роз`ясненні судового рішення, постановлену суддею Хома О.П. у м. Львові у порядку письмового провадження у справі № 380/15184/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 380/15184/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративног суду від 05 березня 2025 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку із мобілізацією». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку із мобілізацією». Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.04.2022 по 21.05.2023, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення з 05.04.2022 по 21.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 Постанови №704 та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

31 березня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із заявою про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 380/15184/23. Доводи заяви зводяться до безпідставності визначення рішенням суду для військової частини НОМЕР_1 зобов`язання здійснити нарахування ОСОБА_1 грошових коштів. Зазначає, що проведення виплат позивачу здійснювалось військовою частиною НОМЕР_1 виключно відповідно до нарахувань, здійснених військовою частиною НОМЕР_2 ; лише командир військової частини НОМЕР_2 володіє інформацією щодо підстав зменшення складових грошового забезпечення позивача з урахуванням військової дисципліни, наявності стягнень, що відображається відповідним наказами. Оскільки військова частина НОМЕР_2 на момент розгляду судової справи не мала особистого банківського рахунку, виплата всіх грошових коштів, в тому числі і виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, здійснювалась через банківський рахунок військової частини НОМЕР_1 . На наведених обставинах заявник також наголошував у відзиві на позовну заяву, однак такі залишились поза увагою суду першої інстанції. На дані обставини, згідно доводів заявника, також не звернув уваги суд апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, військова частина НОМЕР_1 її оскаржила в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про роз`яснення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду підлягає роз`ясненню з метою викладення його таким чином, щоб не виникало труднощів у його розумінні та виконанні. Для скаржника є незрозумілою резолютивна частина рішення суду, оскільки, визнавши протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової допомоги в разі звільнення військовослужбовця у належних розмірах, судом зобов`язано вчинити дії щодо нарахування позивачу належних виплат саме військову частину НОМЕР_1 , з якою позивач не перебував у трудових відносинах.

Інші учасники справи правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення його недоліків є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Таким чином, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко зрозуміти та виконати внаслідок неясності (незрозумілості) його резолютивної частини.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Слід зазначити, що роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, суд лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги. Резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

У пункті 19 вказаної Постанови також зазначено, що за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що резолютивна частина рішення є чіткою та зрозумілою.

Суд першої інстанції слушно наголосив на тому, що резолютивна рішення суду не зумовлює труднощів для її розуміння.

Суд апеляційної інстанції констатує, що терміни, вжиті у рішенні суду, за роз`ясненням якого відповіач звернувся до суду першої інстанції, відповідають тому змістові, що вони мають згідно з законодавством України; ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають; текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи. Судове рішення не містить положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Системний аналіз наведених положень та обставин справи у їх сукупності дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що при ухваленні рішення від 16 вересня 2024 року у справі № 380/15184/23 Львівським окружним адміністративним судом дотримано вимоги щодо ясності судового рішення, що, в свою чергу, не допускає ймовірності неправильного його розуміння та виконання.

Отже, фактично заявник у заяві просить встановити спосіб та порядок виконання судового рішення, та вирішити питання, які не стосуються роз`яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України, а доводи заяви зводяться до незгоди із судовим рішенням у відповідній частині.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення. Процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Посилання заявника на не дослідження судами першої та апеляційної інстанцій всіх обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні рішення колегія суддів відхиляє, оскільки наведені питання не розглядаються в порядку роз`яснення судового рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного судового рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 242, 254, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року про відмову у роз`ясненні судового рішення, постановлену у справі № 380/15184/23, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк