Справа № 185/6722/25
Суддя: Перекопський М. М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6722/25
Провадження № 2-а/185/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Приходька О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Відділу № 15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України,

встановив:

18 червня 2025 року представник Відділу № 15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, в порядку статті 289 КАС України.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 останній раз прибув на територію України у 2020 році та з того часу територію України не покидав. Втративши підстави для перебування на території України, ухилився від виїзду з України, до підрозділів ДМС не звертався. Стосовно відповідача було прийнято два рішення про примусове повернення та зобов`язання залишити територію України та видворення з України, а також складено протокол та накладено адмінстягнення.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

В судове засідання з`явились представник позивача, відповідач та представник відповідача.

Представник позивача підтримав свій позов та просив його задовольнити з зазначених у позові підстав.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав того, що відповідач має бажання залишитись проживати в Україні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній раз прибув на територію України 09.02.2020 року через КПП Державної прикордонної служби «Готівка» за паспортним документом гр. рф 51 №6954559.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.03.2024 серії ПР МДН номер 006098, відділом №15 у місті Павлограді ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було зафіксовано факт порушення з боку Відповідача правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, та за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, за вчинення якого передбачена відповідальність згідно ч. 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відділом №15 у місті Павлограді ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відносно відповідача 28.03.2024 винесено постанову серії ПН МДН номер 006089 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Постанова відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили.

28.03.2024 року відділом №15 у місті Павлограді відносно ОСОБА_1 прийнято рішення №2 про примусове видворення з України, та в якому зазначено, що ОСОБА_1 добровільно не виконав рішення №2 від 12.03.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни, тривалий час перебуває на території України без законних підстав, відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні.

Згідно довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відсутня інформація щодо оформлення на імміграцію, посвідок на постійне або тимчасове проживання, скасування посвідок на проживання, дозволу на імміграцію, звернень з питань подовження строку перебування, звернень із заявою про визнання особою без громадянства відносно громадянина ОСОБА_1 . Також зазначено, що рішенням ГУ ДМС №013877 від 18.04.2024 року гр. ОСОБА_1 заборонено в`їзд на територію України терміном на три роки до 18.04.2027 року.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив що не виконав примусове повернення через відсутність грошей та відсутність родичів на території рф. Має бажання залишитись жити в Україні.

Повторно за фактом порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, відділом №15 у місті Павлограді ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007055 від 17.06.2025, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007045 від 17.06.2025, відповідно до якої на вищезазначеного громадянина накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно складеного протоколу №МДН 000197 від 17.06.2025 року, ОСОБА_1 о 20:57 год. був затриманий для встановлення особи порушника.

Згідно до вимог пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб?єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в?їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року N?3773-VI.

Положеннями частини 1 статті 9 вищезазначеного Закону 3773-VI. встановлено що іноземці та особи без громадянства в?їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в?їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в?їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в?їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункт 1 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в раз. В?їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в?їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону N?3773-VI. іноземці та особи без громадянства зобов?язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону №3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров?я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з положеннями абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб. біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання 3 метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Звертаючи увагу на обставини, що ОСОБА_1 , своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме:

-тривалий час перебуває на території України без законних підстав;

-ухиляється від виїзду з України після втрати законних підстав перебування, передбачених ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

-відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, забезпечення свого перебування та проживання на території України;

-відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України.

Враховуючи вищезазначене, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, відсутній документ, що дає право на виїзд з території України.

Відсутність документу, що дає право на виїзд з України, також є підставою для задоволення позову про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006).

Доказів того, що відповідач відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту не надано.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, оскільки відповідач незаконно перебуває на території України, є порушником міграційного законодавства та наявні обставини, що підтверджують його ухилення від добровільного виїзду за межі України, відповідач не має законного джерела існування, постійного місця проживання, власності на території України, а тому є обґрунтовані підстави для задоволення позову.

Враховуючи вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову, суд приходить до висновку про можливість звернення рішення до негайного виконання у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

Позов Відділу № 15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, тобто до 17.12.2025 року, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустити до негайного виконання.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга може бути подана в десятиденний строк з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Суддя М. М. Перекопський