Справа № 592/6670/25
Суддя: Фоменко І. М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/6670/25
Провадження №2-а/592/131/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у склад: судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовною заявою адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 року до суду надійшов позов адвоката Кірілової Ю.В., в інтересах ОСОБА_1 , в якому вона просила визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № Х04/25-99-1 від 15.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі просила закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень. В постанові зазначено, що 15 квітня 2025 року о 10:24 год. під час особливого періоду (час дії правового режиму воєнного стану) у приміщенні КУ «СМКЛ №5» ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на ВЛК від 05.04.2025 року № 1862, своїми діями, порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статі 210-1 КУпАП, а також обставини передбачені частиною 2 статті 33 та статтями 34, 35 КУпАП, зокрема, не визнає свою вину, при цьому документально не підтверджено поважність причин неприбуття з моменту оголошеної Указом Президента України загальної мобілізації від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію.

Вказану вище постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку представника позивача, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а обставини, викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним.

Свою позицію обґрунтовує наступним. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона була винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 № Х04/25-99-1 відносно ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 на той час вже проходив ВЛК та мав направлення №181 від 03.10.2024 року на стаціонарне обстеження до КПН СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», направлення було видано на 03.10.2024 року, однак прибувши туди йому повідомили про велику чергу на декілька місяців. Відтак, позивач чекав, повідомлення з лікарні про можливість явки на дообстеження. На даний час йому визначено дату прибуття 28.04.2025 року на 09.30 год, про що міститься відмітка на направленні.

ВЛК позивачем до цього часу не пройдено з незалежних від нього обставин, він з`явився відповідно до направлення до КНП СОР «КОСЛ», однак йому повідомили про відсутність місць для проведення стаціонарного обстеження, в силу необізнаності та діагнозу, який наявний у позивача (шизоїдний розлад особистості F60.1), він чекав дзвінка з лікарні. У зв`язку з тим, що жодних повідомлень з лікарні не надходило, він повторно звернувся з приводу стаціонарного дообстеження, та був записаний на 28.04.2025 року.

Згідно оскаржуваної постанови, позивачу інкримінують порушення абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме порушення обов`язку проходити медичний, огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Однак, на даний час позивач проходить ВЛК та розпочав її проходження до складання на нього протоколу, ще в 2024 році, відтак, на думку представника позивача, в діях позивача відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А відтак, постанова № Х 04/25-99-1 від 15.04.2025 року підлягає скасуванню, у зв`язку з необґрунтованістю. Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

31.03.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на позов, в якому просить суд вважати позовну заяву адвоката Кірілової Ю.В., в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови необґрунтованою та безпідставною. Свої заперечення обґрунтовує наступним.

05.04.2025 начальником відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 в межах наданих повноважень на складення протоколів про адміністративні правопорушення було складено протокол №Х04/25-99-1 про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 року щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а саме абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складення протоколу № Х04/25-99-1 про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 року ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, незважаючи на відмову від підпису протоколу, однак, до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 15 квітня 2025 року на 15.00 на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не з`явився.

Також позивачем не надано жодних доказів та обґрунтувань необхідності збору медичної документації та наявності у нього хвороб, травм, які б впливали на визначення ступеню його придатності до військової служби. Щодо надання пояснень позивачем щодо знаходження в стадії проходження ВЛК від 13.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомляє, що відповідно до наказу МОУ від 14 жовтня 2024 року № 686 строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на до даткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів Отже, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Згідно з пунктом 2.8.6 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402), строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів. Крім того, Акт дослідження стану здоров`я № 28/111 від 10.03.2023 року свідчить про те, що діагноз ОСОБА_1 Шизоїдний розлад особистості F60.1 не перешкоджає йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, аналізувати необхідність виконання, а також виконувати обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначає, що захисником Кіріловою Ю.В. долучена до позовної заяви квитанція про сплату ОСОБА_1 адвокатських послуг за договором № 25/04 про надання правничої допомоги від 25.04.2025 року, проте, з квитанції видно, що оплата здійснена ОСОБА_1 не на рахунок адвоката Кірілової Ю.В. як самозайнятої особи, а на рахунок ФОП ОСОБА_3 . Просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Представник позивача Кірілова Ю.В., повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі із зазначених в позові підстав, просила задовольнити, а справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_4 Х04/25-99-1 від 15.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 грн. (а.с.12).

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Із змісту постанови вбачається, що 15 квітня 2025 року о 10.24 год. під час особливого періоду (час дії правового режиму воєнного стану) у приміщенні КУ «СМКЛ №5» ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на ВЛК від 05.04.2025 року № 1862, своїми діями, порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статі 210-1 КУпАП, а також обставини передбачені частиною 2 статті 33 та статтями 34, 35 КУпАП, зокрема, не визнає свою вину, при цьому документально не підтверджено поважність причин неприбуття з моменту оголошеної Указом Президента України загальної мобілізації від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію.

Положеннями ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливий період, відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року № 64/2022, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який діяв на момент вчинення відповідних дій та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримкивидається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить ВЛК та розпочав її проходження до складання на нього протоколу, ще в 2024 році, що підтверджується направленням № 181 КНП СОР «ОКСЛ», з відміткою про явку 28.04.2025 року.

З метою якісного призову проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402).

Згідно із п.1.1 глави 1 розділу І, Положення № 402 визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу. Воно поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Згідно п. 1.1 розділу ІІ Положення № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначенняступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та підчас дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Відповідно до п. 3.1 розділу ІІІ Положення 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

В п. 3.4, 3.5 розділу ІІІ Положення 402 вказано, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, чинним законодавством встановлено імперативний обов`язок перед походженням військово-лікарської комісії надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну документацію, яка стосується стану його здоров`я, у тому числі медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Вищезазначене положення чинного законодавства об`єктивно може бути дотримано особою, оскільки коли медичний огляд слідує одразу після доставлення особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це свідчить про ненадання йому достатньої кількості часу для збору та підготовки медичної документації, яку неможливо носити з собою на постійній основі, не маючи попередньої інформації щодо необхідності її термінового пред`явлення в межах військово-лікарської комісії.

Таким чином, проходженню особою військово-лікарської комісії має обов`язково слідувати вручення йому відповідної повістки на таку дату, з метою надання часу належним чином звернутися до лікаря для отримання медичної карти амбулаторного хворого формою № 025/о, а також підготувати та зібрати виписки з медичної документації тощо.

Крім того, відповідно до пп. 2.8.6 п. 2.8 глави 2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (надалі - Положення), строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів.

За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.

Отже, зважаючи на необхідність забезпечення оборонних потреб держави та одночасно дотримання прав і свобод громадян, законодавство встановлює розумні строки для проходження військово-лікарської комісії.

З позовної заяви вбачається, що у зв`язку із тим, що позивача було затримано та доставлено до приміщення КУ «СМКЛ №5», останній не мав при собі медичних документів, оскільки не готувався в цей день проходити військово-лікарську комісію.

Вказане дозволяє суду стверджувати, що у діях позивача взагалі відсутній умисел на вчинення правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Надання медичної документації, яка відсутня в ЕСОЗ, навіть якщо з такої документації не вбачається наявність підстав для виключення особи з військового обліку, є обов`язком самого військовозобов`язаного який направляється на ВЛК. Більш того, такий обов`язок обумовлений необхідністю детального дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного з метою прийняття повного та обґрунтованого висновку щодо його придатності/непридатності до військової служби.

Необхідність надання медичних документів передбачена вимогами п. 3.4, 3.5 Положення 402, могли б мати значення для членів ВЛК під час проведення його експертизи.

Враховуючи, що 05.04.2025 року о 10:30 год ОСОБА_1 була виписана повістка про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05.04.2025 об 11:00 год, для проходження медичного огляду, йому не було забезпечено реальну можливість надати свою медичну документацію, оскільки за виділений йому строк (менше години) він не мав фізичної можливості зібрати виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо.

При цьому, суд вважає, що відсутність необхідності в наданні документів про стан здоров`я ОСОБА_1 в ході розгляду справи відповідачем спростовано не було.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не порушив обов`язок проходити ВЛК, навпаки, йому була визначена дата явки до медичного закладу - 28.04.2025 р. Неповідомлення про строк проходження медичного огляду та наслідки відмови й необхідність часу для надання медичних документів, що є прямим обов`язком військовозобов`язаного, і допускається з огляду на строк проведення медичного огляду, свідчать про те, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За конкретних обставин, виписування повістки про виклик менше ніж через годину, означає необізнаність позивача про необхідність проходити ВЛК у цей день, а вимога ІНФОРМАЦІЯ_2 негайного проходження огляду позивачем без урахування об`єктивних причин, таких, як необхідність підготовки медичних документів, суперечить принципу пропорційності (пункт 8 частини другої статті 2 КАС України). Така вимога порушує необхідний та справедливий баланс між індивідуальними правами громадянина на належний медичний огляд та інтересами держави, особливо з огляду на те, що чинне законодавство не вимагає проведення такого огляду негайно.

Окремо суд бере до уваги, що у постанові не зазначається про наявність направлення про проходження ВЛК, відсутнє також посилання на акт відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та посилання на саму обґрунтовану заяву неможливості проходження медичного огляду ВЛК.

Відповідачем не надано належних та достатніх доказів на спростування відповідних доводів позивача.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Отже, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані відповідачем, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова у справі про накладення адміністративного стягнення № Х04/25-99-1 від 15.04.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 грн 00 коп підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 грн 60 коп, які підлягають з стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 .

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт (надання послуг), зокрема фактичну не участь в судових засіданнях, а також враховуючи значення справи для сторони, в тому числі відсутність впливу вирішення справи на репутацію сторони, суд дійшов висновку, що розмір заявлених стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, що надає суду право в порядку ч. 6 ст. 134 КАС України зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи встановлені судом обставини, обсяг наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги та витрачений останньою час на надання послуг, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Керуючись статтями 5, 9 ,72-77, 139, 241, 242, 246, 255, 271, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Кірілової Юлії Володимирівни, в інтересах ОСОБА_1 -задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № Х04/25-99-1 від 15.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25 500 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄРДПОУ НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Фоменко