Справа № 600/4491/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4491/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог, позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 незаконною щодо нарахування та виплати у повному обсязі ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 , грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.09.2023 по 17.07.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбачене Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.09.2023 по 17.07.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 01.09.2023 по 17.07.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання поранення під час участі у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини та має право на отримання грошового забезпечення за останніми займаними посадами за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах. Водночас, позивач вказав, що відповідачем не в повному обсязі нараховане та виплачене йому грошове забезпечення за останньою займаною посадою за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.09.2023 по 17.07.2024 року, а саме відповідачем було виплачено 218103,85 грн, в той час як належна сума до виплати складала 269565,56 гривень.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що військовою частиною нараховано та виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.09.2023 по 19.07.2024 у повному обсязі. З вказаних підстав, відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Ухвалою суду від 06.06.2025 р. витребувано у Військової частини НОМЕР_1 додаткові докази по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №881. (а.с. 38).

Згідно довідки від 20.09.2023 р. №693/6942 Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 01.09.2023 року, під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , на території України, в результаті вогневого ураження противником, перебуваючи у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кевларова каска), одержав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення грудної клітини зліва проникаюче, травматичну ампутацію нижньої третини лівої гомілки, вогнепальні осколкові поранення обох нижніх кінцівок та лівої верхньої кінцівки. В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. (а.с. 8).

02.09.2023 року ОСОБА_1 було надано невідкладну медичну допомогу, що підтверджується первинною медичною карткою від 02.09.2024 року. (а.с. 10-11).

Згідно виписок із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичних довідок, епікризу із медичної картки хворого позивач знаходився на лікуванні у наступні періоди: з 02.09.2023 04.09.2023; 05.09.2023 08.09.2023; 09.09.2023 20.12.2023; 20.12.2023 09.01.2024; 10.01.2024 19.01.2024; 19.01.2024 25.01.2024; 26.01.2024 19.03.2024; 20.03.2024 19.04.2024; 19.04.2024 - 30.04.2024; 30.04.2024 13.05.2024; 14.05.2024 28.05.2024; 28.05.2024 26.06.2024; 26.06.2024 25.07.2024; 25.07.2024 26.07.2024; 26.07.2024 23.08.2024; 23.08.2024 09.09.2024; 09.09.2024 19.09.2024. (а.с. 10-35).

Матеріали справи містять копії виписок з банківської картки позивача за період з 15.09.2023 13.08.2024. (а.с. 36-37).

19.07.2024 р. та 26.09.2024 р. представник позивач звертався до відповідача із заявами щодо нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди з 01.09.2023 р. (а.с. 39-53).

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2024 р. повідомлено позивача, що грошове забезпечення з квітня 2024 р. по червень 2024 р. буде доплачено до повного розміру до кінця вересня 2024 року. (а.с. 65).

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2024 р. повідомлено позивача, що виплати за лютий березень 2024 р. очікувати в кінці листопада 2024 року.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2024 р. повідомлено позивача, що грошове забезпечення за лютий березень 2024 р. виплачено у розмірі окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, за всі інші місяці у повному обсязі за крайньою займаною посадою. Було надано вказівку про виплату преміювання за лютий-березень 2024 року. (а.с. 79).

Матеріали справи містять копії виписок з банківської картки позивача за період з 13.09.2023 23.10.2024. (а.с. 83).

На виконання вимог суду відповідачем 16.06.2025 р. надано довідки про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, картки особового рахунку позивача за вересень 2023 р. листопад 2024 р. (а.с. 11-116).

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також - Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом ч. 2 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч. 6 ст. 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до положень п. 1 та п. 2 Порядку №260 грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_2 (далі - військові частини).

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з абз. 2 та абз. 3 п. 9 Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 11 Порядку №260 у разі змін розмірів (норм) щомісячних основних або додаткових видів грошового забезпечення під час проходження військової служби (у тому числі під час відряджень, відпусток, навчання, звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебування на лікуванні в лікарняних закладах та розпорядженні тощо) здійснюється перерахунок грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни, за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні за періоди цих змін.

Згідно з абз. 3 п. 2 розділу ХХХІ Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які не використали до вибуття на лікування щорічну основну відпустку, виплачується за час такої відпустки.

Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що за період перебування позивача на лікуванні внаслідок отриманого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідач був зобов`язаний нараховувати грошове забезпечення, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

На підставі наданих суду доказів, зокрема, банківських виписок та картки особового рахунку позивача за вересень 2023 р. листопад 2024 р. суд встановив, що за оскаржуваний позивачем період з 01.09.2023 по 17.07.2024 року позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення, із врахуванням наступних складових, зокрема: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавки за вислугу років; надбавки за виконання особливо важливих завдань; додаткова винагорода; премія.

Суд звертає увагу, що з урахуванням уточнених позивачем позовних вимог, додаткова винагорода не є предметом спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував у спірний період з 01.09.2023 по 17.07.2024 року на лікуванні внаслідок отриманого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини, що не заперечується сторонами.

Так, дослідивши подані суду докази, встановлено, що за період з вересня 2023 р. по грудень 2023 р., з квітня 2024 р. по липень 2024 р., позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення, із врахуванням складових: посадовий оклад 2730 грн; оклад за військовим званням - 530 грн; надбавки за вислугу років 815 грн; надбавки за виконання особливо важливих завдань 3577,85 грн; премія 17226,30.

Водночас, за січень 2024 р. позивачу було нараховано грошове забезпечення, із врахуванням складових: посадовий оклад 2289,68 грн; оклад за військовим званням - 530 грн; надбавки за вислугу років 704,92 грн; надбавки за виконання особливо важливих завдань 3094,60 грн; премія 14447,86 гривень. Тобто, у порівнянні з іншими періодами перебування позивача на лікуванні (до та після січня 2024 р.) позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення у меншому розмірі. Також, суд встановив, що у лютому 2024 р. та березні 2024 р. позивачу нараховано та виплачено лише оклад за військовим званням - 530 грн та надбавку за вислугу років 132,50 гривень. Однак, посадовий оклад, надбавка за виконання особливо важливих завдань та премія взагалі не нарахована та не була виплачена. Відповідачем з вказаного приводу вказаного жодних пояснень не надано, як і не обґрунтовано правомірність нарахування грошового забезпечення у меншому розмірі. В той же час, перебування позивача у січні-березні 2024 р. на лікуванні підтверджено відповідними доказами, а тому виплату грошового забезпечення у меншому розмірі суд вважає протиправною.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем допущено бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів.

Що стосується решти періоду перебування позивача на лікуванні, матеріалами справи підтверджено нарахування та виплата грошового забезпечення позивача, а тому позивачем невірно визначено період за який відповідачем неповністю виплачено грошового забезпечення.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за останньою займаною посадою за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, а тому суд визнає вказану бездіяльність протиправною. Водночас, матеріалами справи підтверджено повну виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.09.2023 по 31.12.2023 р. та з 01.04.2024 р. по 17.07.2024 р., а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому не вирішує питання відшкодування на його користь судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 незаконною щодо нарахування та виплати у повному обсязі ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 , грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбачене Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів.

4. В решті позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Т.М. Брезіна