Справа № 420/16887/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василяки Д.К., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву відповідача про застосування заходів відповідно до положень КАС України до позивача за зловживання процесуальними правами у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, Львівська область, 79026, ) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 в якому просить суд: задовольнити позовні вимоги та стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг до бюджету в розмірі 17 993,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

28 травня 2025 року до суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява в якій зазначено, що позивач неодноразово подавав позови проти одного й того самого Відповідача, з однаковим предметом та підставами, що є процесуально неприпустимим, а саме: справа № 420/2475/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, повернуто позивачу без розгляду; справа № 400/3658/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, на даний час знаходиться в провадженні судді Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М.. ГУ ДПС у Львівській області достеменно відомо про наявність у ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Отже, Позивачем було подано до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву з вимогами до відповідача, які: · є тотожними за предметом і підставами до іншої позовної заяви, що вже подана цим самим позивачем; · на момент подання нової позовної заяви за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, справа № 400/3658/23 вже перебувала на розгляді в тому ж самому суді. Відповідно до: · пункту 6 частини 1 статті 240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого адміністративного суду вже є справа між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав; · пункту 9 частини 3 статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний зазначити у позовній заяві, чи подавався ним раніше позов з тим самим предметом і підставами; · частини 3 статті 45 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, і зловживання такими правами є підставою для вжиття судом відповідних заходів. Відповідач вважає, що неповідомлення суду про існування іншої справи з аналогічним предметом спору свідчить про порушення вимог КАС України з боку позивача. Зловживання процесуальними правами, відповідно до ч. 3 ст. 45 КАС України, передбачає використання учасником справи передбачених законом прав не для досягнення цілей судового захисту, а з іншими цілями, зокрема для ускладнення або затягування розгляду справи, створення процесуального тиску чи подвійного навантаження на іншу сторону. Таким чином, описані дії, на думку Відповідача, свідчать про недобросовісне користування Позивачем правом на звернення до суду, що має наслідком зловживання процесуальними правами у розумінні ч. 34 ст. 45 КАСУ та практики Верховного Суду. З урахуванням вищезазначеного, відповідач просить суд надати належну правову оцінку викладеним обставинам відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України та вжити заходів відповідно до положень КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, розглянувши заяву про застосування заходів процесуального примусу до представника позивача за зловживання процесуальними правами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1-3 ст.44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Статтею 45 КАС України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Лише у вказаних вище випадках, дії позивача можна кваліфікувати як зловживання процесуальними правами на підставі статті 45 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У відповідності до статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (п.5 ч.1 ст.145 КАС України).

Пунктом 2 частини 1 статті 149 КАС України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч.5 ст.149 КАС України).

Проте, суд не вбачає в діях позивача зловживання процесуальними правами, оскільки судові справи за участю позивача, вказані представником відповідача та рішення, ухвалені за їх наслідком не можуть свідчити про те, що позивач недобросовісно користується процесуальними правами. Також необхідно вказати, що позивач скористався своїм правом на звернення до суду, що узгоджується з приписами КАС України. Будь-яких інших обґрунтованих доводів щодо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або спору, який має очевидно штучний характер відповідачем не наведено. Таким чином, суд не знаходить підстав для залишення позовної заяви без розгляду/повернення позову на підставі статті 45 КАС України та вжиття заходів процесуального примусу.

Також суд вважає, зазначити що по справам 420/2475/23, 400/3658/23 інші підстави позову аніж у даній справі.

Вимогами статті 77 КАС України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки факт зловживання процесуальними правами відповідачем не доведено, а судом - не встановлено, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про застосування заходів процесуального примусу.

З огляду на викладене, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 44, 45, 144, 145, 149, 240, 248, 256, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача про застосування заходів процесуального примусу до представника позивача за зловживання процесуальними правами - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду даної справи.

Суддя Д.К.Василяка