Справа № 160/33992/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 червня 2025 рокуСправа № 160/33992/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турлакової Н.В.

за участі секретаря судового засідання Зонової Л.В.

за участі:

представника позивача Пастернак В.В.

представників відповідача Лось А.М., Храмцов Є.В.

представник третьої особи-1 не з`явився

представник третьої особи-2 не з`явився

представника третьої особи-3

(прокуратура в особі держави) Камлер А.В.

представника третьої особи-4 Підлужний В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро клопотання представника третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/33992/24 за позовною заявою Дніпровської міської ради до Дніпропетровської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (третя особа-1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровська обласна державна адміністрація (третя особа-2), Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (третя особа-3), Громадська організація "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" (третя особа-4) про встановлення відсутності компетенції та визнання рішення протиправним, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Дніпровської міської ради до Дніпропетровської обласної ради, в якій позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):

- встановити відсутність компетенції Дніпропетровської обласної ради щодо включення до проекту регіональної схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області, затвердженої рішенням Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області" земельних ділянок розташованих на території Дніпровської міської територіальної громади в межах міста Дніпро, без згоди Дніпровської міської ради та її виконавчих органів;

- визнати рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області" протиправним та нечинним в окремій його частині: включення до проєкту регіональної схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області земельних ділянок розташованих на території Дніпровської міської територіальної громади в межах адміністративної території міста Дніпро, зазначених в додатках до рішення: "Ключові території регіональної екомережі Дніпропетровської області. МІСТО ДНІПРО" та "Ключові території регіональної екомережі Дніпропетровської області. ДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОН" у частині міста Дніпро."

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з особливостями, визначеними ст. 264 КАС України та проведенням підготовчого засідання.

Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровську обласну державну адміністрацію.

Від Дніпропетровської обласної ради надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровську обласну прокуратуру в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Ухвалою суду від 03.02.2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Громадську організацію "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" .

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення.

Від позивача надійшла відповідь на відзив.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшли письмові пояснення.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення, в яких крім заперечень по суті, зазначено про пропуск строку звернення до суду.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" надійшли письмові пояснення, в яких представник просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки з моменту прийняття та оприлюднення оскаржуваного рішення пройшло більше 7,5 років, оскаржуване рішення є індивідуальним актом, а не нормативно-правовим. Оскаржуване рішення прийнято за відповідним розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації та відповідними приписами Закону України «Про екологічну мережу України», та на виконання рішення Дніпропетровської обласної ради «Про Дніпропетровську обласну комплексну програму (стратегію) екологічної безпеки та запобігання змінам клімату на 2016-2025 роки». Відповідно до вказаного проекту формування екологічної мережі Дніпропетровської області визначено 21-ну нововиділену територію, що є ключовою екомережі міста Дніпро. Дніпровська міська рада була обізнана з вказаним рішенням, а своїми діями визнавала правильність процедури, яка застосована при прийнятті оскаржуваного рішення. Також вказано, про необхідність врахування висновків Верховного Суду у справі № 990/303/24, №380/23540/21, які є застосованими до даної справи, бо оскаржуване рішення не містить загально-обов`язкових правил поведінки. Затвердження проекту схеми екологічної мережі може бути підставою для виникнення відповідних охоронних правовідносин щодо такого об`єкта. Однак вони виникають не з самого рішення, а з його реалізації. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання рівноваги та території України, збереження генофонду українського народу є обов`язком держави, а відповідно позовні вимоги є непропорційним втручанням до гарантованого Конституцією права на безпечне довкілля.

Від позивача надійшли письмові заперечення на письмові пояснення третьої особи Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ".

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ".

Від позивача надійшли заперечення на клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду, в яких зазначено, що доводи третьої особи Громадської організації ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ що предметом спору є акт індивідуальної дії (рішення № 176-8/VII) спростовуються висновками судів в межах справ №160/19750/22 та №160/15842/24, 160/7238/22 які розглянуті за позовом цієї громадської організації, а Дніпровська міська рада є учасником правовідносин, які регулюються оскаржуваним нормативно-правовим актом. Обставини незгоди з вказаним рішенням також досліджувались в межах розгляду вказаних справ. Посилання третьої особи на правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду не можуть бути застосовані через не подібність відносин та нерелевантність. До вказаного рішення неодноразово вносились зміни, також вбачається наявність необмеженого кола осіб, яких стосується оскаржуване рішення, та підтверджується можливість його неодноразового застосування, що свідчить на користь того що останнє є нормативно-правовим актом. Також до вказаних висновків дійшов суд відкриваючи провадження у вказаній справі.

В підготовчому судовому засіданні, представник третьої особи Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" заявлене клопотання підтримав, та просив залишити позовну заяву без розгляду з підстави пропуску позивачем строку звернення до суду та зазначивши про необхідність врахування додатково позиції Верховного Суду у справі №160/31497/23.

Представники позивача щодо заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечували з підстав викладених у письмових запереченнях, та письмових поясненнях.

Представник відповідача клопотання третьої особи підтримав, та просив його задовольнити, підтримуючи доводи заявника клопотання, та позицію викладену ним у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) також заявлене клопотання третьої особи (заявника) підтримала.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року на виконання ч. 3 ст. 123 КАС України, судом запропоновано Дніпровській міській раді надати до суду письмові пояснення із наведенням поважних причин пропуску строку звернення до суду, з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, або викласти доводи щодо не пропуску строку звернення до суду.

Також вказаною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду докази оприлюднення рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області" із зазначенням дати та способу такого оприлюднення. Встановлено строк п`ять днів з дня проголошення цієї ухвали для виконання вимог даної ухвали.

Від позивача на виконання вимог ухвали суду від 05.06.2025 року надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що предметом оскарження у цій справі є рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 «Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області» (далі рішення № 176-8/VII). Рішення № 176-8/VII оскаржується позивачем, в частині, яка стосується м. Дніпра та Дніпровського району Дніпропетровської області. Окрім території міста Дніпра рішення №176-8/VII затверджує проект схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області для 24 ключових територій регіональної екомережі Дніпропетровської області, що додатково підтверджує правову позицію міської ради стосовно того, що оскаржуване рішення не є актом індивідуальної дії. Твердження третьої особи (заявника), що оскаржуване у цій справі рішення обласної ради є актом індивідуальної дії, є невірним та суперечить фактичним обставинам справи. Необхідність врахування Дніпровською міською радою схеми обласної екомережі затвердженої рішенням № 176-8/VII встановлено рішенням суду першої інстанції від 12.09.2024 у справі № 160/15842/24, яке набрало законної сили 04.03.2025. Враховуючи, характер правовідносин та фактичні обставини у цій справі, та відповідно до ч.3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Таким чином підстави для застосування статті 122 КАС України у цій справі відсутні.

Від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 05.06.2025 року надійшли витребувані докази оприлюднення рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області" із зазначенням дати та способу такого оприлюднення.

Вирішуючи клопотання представника третьої особи Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" про залишення позовної заяви без розгляду по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, п.1, 2, 5 ч.1 статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним ноормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно із ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 17.09.2021 у справі № 420/473/20.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Ч. 3, 4 ст.123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Ст.264 КАС України визначені особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Частинами 2, 3 вказаної статті передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Так предметом спору є рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області" в частині: включення до проєкту регіональної схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області земельних ділянок розташованих на території Дніпровської міської територіальної громади в межах адміністративної території міста Дніпро, зазначених в додатках до рішення: "Ключові території регіональної екомережі Дніпропетровської області. МІСТО ДНІПРО" та "Ключові території регіональної екомережі Дніпропетровської області. ДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОН" у частині міста Дніпро, та встановлення у зв`язку з його прийняттям компетенції Дніпропетровської обласної ради щодо включення до земельних ділянок, розташованих на території Дніпровської міської територіальної громади в межах міста Дніпро.

Таким чином, визначальним для вирішення заявленого клопотання, є вирішення питання чи є рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області» нормативно-правовим актом.

Згідно змісту вказаного рішення судом встановлено, що останнє прийнято відповідно до ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України», «Про екологічну мережу України», ураховуючи подання облдержадміністрації, висновки й рекомендації постійної комісії обласної ради з питань екології та енергозбереження, з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, збереження ландшафтного та біологічного різноманіття обласна рада вирішила: 1.Затвердити проект схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області (додається). 2.Координацію роботи щодо виконання цього рішення покласти на департамент екології та природних ресурсів, контроль на постійну комісію обласної ради з питань екології та енергозбереження.

Рішення №176-8/VII затверджує проект схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області для 25 ключових територій регіональної екомережі Дніпропетровської області, в тому числі міста Дніпро, що включають додатки до вказаного рішення.

Відповідно ст.3 Закону України «Про екологічну мережу України», екомережа - єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За приписами п. 1, 3 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, крім іншого, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до п. п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

У постанові від 16.10.2018 у справі №9901/415/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала таку правову позицію:

"За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин".

Аналогічна позиція була висловлена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №9901/657/18 (П/9901/657/18), від 19.03.2019 року у справі №826/16994/15, від 09.04.2019 року у справі №9901/611/18, від 21.08.2019 року у справі №9901/283/19, від 18.09.2019 року у справі №9901/284/19, від 19.02.2020 року у справі №9901/307/19, від 13.05.2020 року у справі №901/491/19, від 17.02.2021 року у справі №9901/152/20, від 15.04.2021 року у справі №9901/104/20, від 06.10.2021 року у справі №9901/26/21, від 19.01.2023 року у справі №990/92/22, від 07.03.2025 року у справі №380/23540/21 та інших, і суд вважає її застосовною у справі, що розглядається.

Так з огляду на зміст оскаржуваного рішення, воно: (1) містить індивідуально-конкретні приписи, якими затверджено проект схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області; (2) адресоване конкретним органам місцевого самоврядування, їхнім підрозділам та посадовим особам, а саме координацію роботи щодо виконання рішення покладено на департамент екології та природних ресурсів, контроль на постійну комісію обласної ради з питань екології та енергозбереження; (3) не містить загально-обов`язкових правил поведінки, а затверджує проект формування екологічної мережі області, що може бути підставою для виникнення відповідних охоронних правовідносин щодо таких об`єктів, однак вони виникають не з самого рішення, а з його реалізації; (4) регулює конкретну ситуацію а саме відповідно до законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України», «Про екологічну мережу України», з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, збереження ландшафтного та біологічного різноманіття, затверджує проект формування екологічної мережі області; (5) не розраховане на багаторазове застосування, а вичерпує свою дію шляхом реального виконання.

Отже, виходячи з видової ознаки, суті, конкретного змісту та правової природи оскаржуваного рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 "Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області", останнє є індивідуальним актом в розумінні п. 19 ч. 2 ст.4 КАС України та відповідно для оскарження останнього застосовується строк звернення до суду, передбачений ст. 122 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.03.2025 року по справі № 380/23540/21, від 19.12.2024 року по справі № 990/303/24, від 24.04.2025 року по справі № 160/31497/23, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд відхиляє доводи позивача, з посиланням на обставини справ №160/19750/22, №160/15842/24 в яких рішення набрали законної сили, оскільки предметом оскарження у вказаних справах були рішення органів місцевого самоврядування про затвердження змін до Генерального плану розвитку міста, плану зонування території міста, встановлення режимів регулювання забудови, які є нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідно до ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду.

Судом не приймаються посилання позивача на неодноразове внесення змін до оскаржуваного рішення, оскільки відповідні зміни, які вноситься окремими рішеннями не є визначальною ознакою нормативно-правового акту.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення №176-8/VII від 24.03.2017 розміщено на офіційному веб-сайті Дніпропетровської обласної ради (режим доступу https://oblrada.dp.gov.ua/rishennia/sklikannia-7/viii-session/176-8vii).

Рішення Дніпропетровської обласної ради №176-8/VII від 24.03.2017 оприлюднено шляхом його розміщення на офіційному веб-сайті обласної ради 27.03.2017 об 11 год. 15 хв, що підтверджується скріншотом, зробленим у режимі адміністративного доступу до веб-сайту обласної ради, який в свою чергу містить підтверджуючі атрибути, зокрема: назву вебресурсу (oblrada.dp.gov.ua/wp-admin/post.php), номер і назву оприлюдненого рішення, cтатус, видимість, а також дату його опублікування.

Таким чином, зі змістом спірного рішення, в тому числі з урахуванням Закону України «Про доступ до публічної інформації» у позивача була можливість ознайомитися на офіційному веб-порталі Дніпропетровської обласної ради в мережі інтернет.

Також матеріали справи містять листи Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 24.10.2019р. вих.№2/14-77, та Дніпропетровської обласної державної адміністрації на адресу Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 05.12.2019 року вх. № 3/88 , згідно яких встановлена обізнаність позивача з оскаржуваним рішенням.

Оцінюючи пояснення позивача, надані на виконання ухвали суду від 05.06.2025 року на предмет, в тому числі поважності пропуску строку звернення до суду, суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Ключовою є фраза "з поважних причин", а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Таким чином, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Разом з тим, обґрунтування позивача зводяться щодо належності спірного рішення до нормативно-правого акту, та вже вирішенням цього питання ухвалою суду про прийняття та відкриття провадження у справі, а отже не пропуску такого строку, натомість поважні підстави для його поновлення позивачем не зазначені, як і не встановленні останні судом.

Таким чином, з огляду на тривалий пропуск (більше 7 років) позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 122 КАС України, ненадання останнім належних доказів поважності причин його пропуску, а відповідно відсутності підстав для його поновлення, суд вважає, що адміністративний позов був поданий позивачем поза межами строку, визначеного ст. 122 КАС України.

Приписами ч. 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що клопотання Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню, а позовна заява залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 238, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву Дніпровської міської ради до Дніпропетровської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровська обласна державна адміністрація (третя особа-2), Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (третя особа-3), Громадська організація "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" (третя особа-4) про встановлення відсутності компетенції та визнання рішення протиправним,- залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова