Справа № 126/1131/25
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1131/25

Провадження № 2-а/126/57/2025

"11" червня 2025 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача

Ситник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення з тих підстав, що як стверджує ним в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 без ознайомлення із змістом 05, 06 та 08 травня 2025 року відповідно було помилково підписано три документи в місцях, де вказала службовець ЗСУ, запевнивши, що це не матиме жодних наслідків, зокрема такі документи:

1) протокол про адміністративне правопорушення № 568 від 05.05.2025 року;

2) заздалегідь виготовлену заяву про нібито «визнання адміністративного правопорушення» від 06.05.2025 р.;

3) постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2025 р.

Під диктовку службовця ЗСУ в місці протоколу про адміністративне правопорушення, де остання вказала, він поставив свої підписи, не ознайомившись із змістом підписуваних документів. Слід зазначити, що копії трьох вищезазначених документів відповідно 05, 06 та 08 травня 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) на руки йому ніхто не вручав після підписання цих документів без ознайомлення з їх змістом, оскільки він був юридично необізнаним з наслідками їх підписання, його права йому ніхто не роз`яснював, право на допомогу адвоката також ніким не було роз`яснено. Фактичне невручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення № 568 від 05.05.2025 року - 05.05.2025 року та копії постанови у справі про адміністративне правопорушення № 568 від 08.05.2025 року - 08.05.2025 року, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчить про істотне порушення його права на захист.

09.05.2025 року йому вперше було надано на руки копію протоколу про адміністративне правопорушення № 568 від 05.05.2025 року, копію заяви від 06.05.2025 року та ксерокопію оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення № 568 від 08.05.2025 року.

Таким чином, вперше він ознайомився із змістом вищевказаних трьох документів саме 09 травня 2025 року.

Вважає, що справа про адміністративне правопорушення обов`язково повинна була б бути розглянута в його присутність. Відповідачем не було роз`яснено його права, в тому числі користуватися правом на захист під час складення адміністративних матеріалів та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вважає вищевказану оскаржувану постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 протиправною зі слідуючих підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 568 від 05.05.2025 року складений не уповноваженою особою відповідно до ПОЛОЖЕННЯ про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154.

Відповідачем фактично не вручено ОСОБА_1 , як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, копії протоколу відповідача про адміністративне правопорушення № 568 від 05.05.2025 р., в протоколі не вказано місце, час вчинення адміністративного правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП (час і місце вчинення адміністративного правопорушення не вказано також в оскаржуваній постанові); не вказано нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, інші відомості, які мають значення для вирішення справи, зокрема не вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), про що свідчить електронний військово-обліковий документ - витяг із «Резерв+» на ім`я ОСОБА_1 , в якому вказано всі персональні дані щодо ОСОБА_1 , зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, місце перебування на військовому обліку - ІНФОРМАЦІЯ_6 ; звання, військово-облікова спеціальність, категорія обліку; номер в Реєстрі «Оберіг», контактний телефон; адреса електронної пошти; адреса проживання; дата уточнення даних - 19.07.2025 року.

Також, в оскаржуваній постанові про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) ОСОБА_1 був зобов`язаний уточнити і нібито не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно положення ст. 210-1 КУпАП Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Просить скасувати, як протиправну, постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08 травня 2025 року № 568 та стягнути з відповідача судові витрати.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає, що позовна заява є безпідставною а позовні вимоги не підлягають задоволенню з тнаступних підстав.

Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджуються даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відтак на нього, як на військовозобов`язаного, поширюють свою дію вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» в частині обов`язку протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом уточнити адресу проживання, номер засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), інші персональні дані.

Згідно відомостей АІТС «Оберіг» (Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів) позивач на виконання вимог п.п. 1 п. 2 розділу II прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, не оновив свої персональні дані у визначений законодавством період. Позивач не виконав вимоги абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ від 11.094.2024року в частині обов`язку протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024 року уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП. 05.05.2025 року позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з виявленням в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 210-1 КУпАП, і головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 службовцем ЗСУ, уповноваженим складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1169 від 25.12.2024 року, на підставі статей 235, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення було складено протокол №568 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (за вхідним № 5049 від 05.05.2025 року, згідно якого позивач не виконав вимоги абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року в частині обов`язку протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.210-1 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то позивач підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Йому було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі). Повідомлено під особистий підпис, шо розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 08.05.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , каб. 6. розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . 73.

В графі пояснення та зауваження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо суті порушення і змісту протоколу власноручно зазначено: протокол мною прочитаний, зауважень та доповнень не маю. До протоколу додано пояснення, що він згідно чинного законодавства не оновив вчасно свої обліклові дані, просив розглядати справу без нього.

Другий примірник протоколу позивач отримав 05.05.2025 року, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ч. 3 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною ч 3. статті 14 Закону України № 1951-VIII (ч. 3 статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Приміткою до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не має можливості отримати відомості щодо адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Згідно ч. 2 статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Також, слід зазначити, що чинне законодавство зобов`язувало саме призовників, військовозобов`язаних, резервістів вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ними особисто в один із визначених способів, а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З вище викладеного випливає, що позивач з 18 травня 2024 року по 17 липня 2024 року не надав достовірну інформацію про свої персональні дані щодо адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), відомості про які не має можливості отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії, а відтак він не виконав свій юридичний обов`язок, чим порушив перехідні положення Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року.

Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024 року було внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, відтак невиконання визначених вимог Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року в частині не уточнення своїх персональних даних у визначений термін кваліфікується, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.210-1 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період то позивач підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було прийняте відповідачем в межах його компетенції.

Посадові особи першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, дії вчинені при розгляді справи про адміністративне правопорушення є правомірними та відповідають вимогам згідно чинного законодавства України.

Позивач зазначив, оскільки «Резерв+» є відображенням єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, резервістів і призовників, який називається «Оберіг», а військово-облікові дані було оновлено позивачем 19.07.2024 року, як убачається із долученого до даного адміністративного позову електронного військово-облікового документа-витягу з «Резерв-/-», то фактично відповідачу з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, резервістів і призовників, який називається «Оберіг», ще 19 липня 2024 року стало відомо про той факт, що ОСОБА_1 , 19.07.2025 року було уточнено всі персональні дані через електронний кабінет військовозобов`язаного.

Доказів того, що позивач об`єктивно не міг виконати вимоги закону в позовній заяві відсутні, оскільки перешкод для уточнення своїх облікових даних у ТЦК та СП, центрі надання адміністративних послуг, чи через електронний кабінет (Резерв+), тобто в один з будь-яких передбачених законом способів, позивачем не доведено.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_1 , не виконав вимоги абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року в частині обов`язку протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024 року уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Стверджує, що чинне законодавстве зобов`язувало саме призовників, військовозобов`язаних, резервістів вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений стирок, які могли бути вчинені тільки ними особисто в один із визначених способів, а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Просить позовну заяву залишити без задоволення.

Позивач надав відповідь на відзив, згідно з яким вважає відзив непроцесуальним документом та таким, що підлягає залишенню без розгляду, поверненню відповідачу та розгляду справи судом за наявними матеріалами, що пояснюю наступним.

Ухвалою Бершадського районного суду від 23.05.2025 року про відкриття провадження у справі № 126/1131/25 було ухвалено: відкрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення; розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження; проведення першого судового засідання призначити на 11.06.2025 року о 9 год. 30 хв. в приміщенні Бершадського районного суду Вінницької області (Вінницька область, м. Бершадь, вул. Шевченка, 4); відповідачу роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом трьох днів із дня одержання повідомлення про відкриття провадження і вручення копії цієї ухвали, але не пізніше дати судового розгляду.

Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За приписами ст. 159 КАС України: при розгляді справи судом учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву; підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках; подання заяв по суті справи є правом учасників справи; неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Просить суд відзив відповідача, поданий до суду з порушенням вимог ст. 121 КАС України, без пояснення суду поважності причин пропущення встановлених судом строків, - залишити без розгляду та повернути його відповідачу без розгляду.

Сторона позивача вважає необхідним спростувати припущення і неправдиву інформацію відповідача, наведену у так званому «Відзиві», очевидно, з метою ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи, допускаючи у так званому «Відзиві» власне трактування норм чинного законодавства України.

Так званий «Відзив» на адміністративний позов ОСОБА_1 в адміністративній справі № 126/1131/25 не відповідає вимогам, встановленим ст. 162 КАС України. Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України відзив повинен містити:

- найменування (ім`я) позивача і номер справи;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс. реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, за наявності,

- у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем;

- обставини, які визнаються відповідачем;

- заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані пазом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Натомість відповідачем в порушення вимог п.5) ч.2 ст. 162 КАС України при абстрактному запереченні відповідачем наведених в адміністративному позові обставин та підстав позову, з якими відповідач не погоджується, не вважав за необхідне посилатися на відповідні докази і норми права, спотворюючи фактичні обставини справи.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 162 КАС України відповідач мав би додати докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, однак проігнорував цю вимогу.

Також в оскаржуваній постанові про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і нібито не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Неправдивими є твердження відповідача в абз.2 стор.3 оскаржуваної постанови про те, що нібито «немає можливості отримати відомості щодо адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти» позивача.

Із матеріалів, долучених відповідачем до справи про адміністративне правопорушення не вбачається. що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивачав порядку електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями), і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Жодного умислу у вчиненні адміністративних правопорушень у позивача не було, оскільки ним належно оновлено персональні дані в «Резерв+», а отже і в системі «Оберіг» відповідача 19 липня 2024 року, належно отримано електронний військово-обліковий документ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Просить скасувати, як протиправну, постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08 травня 2025 року № 568, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач ОСОБА_3 та його представник Ситник В.М. в судовому засіданні підтримують позовні вимоги.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовну заяву залишити без задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 08.05.2025 року постановою № 568 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн.

Судом взято до уваги те, що ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідачу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», держателем і впевненим користувачем якого він є, було відомо 17 липня 2024 року про неоновлення персональних даних ОСОБА_1 , а 19 липня 2024 року відповідачу стало відомо, що позивач в «Резерв+», а отже в Реєстрі «Оберіг» такі дані належно оновив.

Із матеріалів, долучених відповідачем до справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ним вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями), і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що відповідач мав можливість встановити, що позивач з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив певні персональні дані, хоча до адміністративної відповідальності він був притягнутий майже через рік.

Згідно положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Тобто, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23- рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має вагомі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення від 05.05.2025 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП накладено штраф в розмірі 17000 грн., була винесена після закінчення три місячного строку з моменту виявлення правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", ч.1 ст. 139 КАС України 605.60 гривні стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 38, 122, 247, 251, 254-256, 283, 286, 294, 317, 317-1 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОК1Ш НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову № 568 від 08.05.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі сімнадцять тисяч гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.06.2025.

Суддя В. І. Гуцол