Справа № 607/9466/25
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2025 Справа №607/9466/25 Провадження №2-а/607/445/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Гурзель Ю.В.

та представника позивача: адвоката Скиби В.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Скиба Віталій Михайлович

до: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Скиба В.М., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора СРПП Відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Цісар Р.О. серії ББА №272480 від 05.04.2025 р. на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Відповідно до даної постанови 05 квітня 2025 року о 19.58 год. в смт. В. Бірки по вул. Нова громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не працювала підсвітка заднього державного номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України, був розбитий задній розсіювач лівого габаритного ліхтаря, чим порушив вимоги п. 31.4 ПДР України, під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР України. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв вказаних правопорушень та у працівників поліції не було підстав для зупинки його транспортного засобу. Так, вказав, що одна з лампочок підсвітки номерного знаку працювала, а тому номерний знак освітлювався. Окрім того задній розсіювач лівого габаритного ліхтаря був відремонтований та справний. Також вказав, що у змісті оскаржуваної постанови не викладено суть правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Крім того зазначає про те, що під час винесення оскаржуваної постанови йому не було роз`яснено прав та обов`язків як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку.

Представник позивача адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Куриляк М.Г. в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду подала відзив на позовну заяву, в якому просила справу розглядати у її відсутності, а також заперечила проти задоволення позову, вказавши, що оскаржувана постанова була винесена відносно ОСОБА_1 правомірно у відповідності до об`єктивних обставин справи за порушення позивачем Правил дорожнього руху, на підтвердження чого до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено диск із відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції. Також вказала, що позивачу були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

За наявності вказаних обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечив щодо розгляду справи без участі позивача та представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов у відсутності вказаних учасників судового розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №272480 від 05.04.2025 р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Відповідно до даної постанови 05 квітня 2025 року о 19.58 год. в смт. В. Бірки по вул. Нова громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не працювала підсвітка заднього державного номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України, був розбитий задній розсіювач лівого габаритного ліхтаря, чим порушив вимоги п. 31.4 ПДР України, під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія, страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР України.

Так, у відповідності до п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). За керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком передбачено відповідальність згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Також відповідно до п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей, в тому числі зовнішніх світлових приладів. За ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Крім того згідно п.п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") передбачено відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також у відповідності до вимог з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України. Однак, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених поліцейським у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_1 проти цього та не представлено доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, представником відповідача надано суду аудіовізуальний диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, однак вказаним відеозаписом не підтверджується факт порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.9 «в», 31.4 ПДР України. Так, на вказаному відеозаписі не зафіксовано того, чи працювала підсвітка заднього державного номерного знака автомобіля, чи був розбитий задній розсіювач лівого габаритного ліхтаря. Також згідно наданого відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся пред`явити посвідчення водія, страховий поліс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак просив перед цим надати йому можливість ознайомитись із доказами вчинення ним правопорушення.

Таким чином зазначений відеозапис не може бути врахований судом як належний доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. Інших доказів, які б могли бути визнані судом належними та допустимими на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суду не надано.

Окрім того з дослідженого судовому засіданні відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , інспектор поліції повідомив, що причиною зупинки є те, що він керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки, а надалі в ході спілкування повідомляв, що причиною зупинки є те, що в автомобілі не працювала підсвітка заднього державного номерного знака.

В ході спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відносно останнього були складені адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії ББА №272480 від 05.04.2025 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, правомірність винесення якої на даний час оскаржується позивачем. Разом з тим ОСОБА_1 не було повідомлено про початок розгляду справи, хоч останній запитував про це, на що отримав відповідь, що розгляд справи буде відбуватись судом. Також ОСОБА_1 не були роз`яснені його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Натомість на висловлене позивачем бажання скористатись правовою допомогою адвоката працівник поліції відповів, що він зможе залучити адвоката, коли матеріали справи будуть передані до суду. В той же час ОСОБА_1 не було роз`яснено, що він може заявити клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання юридичної допомоги, чим на думку суду, позбавлено можливості реалізувати право на захист. Також під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 , що вони не накладають адміністративне стягнення та розгляд справи буде відбуватись судом, а в подальшому лише оголосили зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та повідомили, що розгляд справи вже відбувся.

Таким чином, на думку суду, діями працівників поліції порушено права ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у свою чергу свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в повному обсязі свої права, в тому числі на отримання правової допомоги. Разом з тим як вбачається із постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 р. у справі №524/3644/17, ненадання особі можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 р. по справі №524/9827/16-а.

Таким чином, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин, зокрема не представлено належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.9 «в», 31.4 ПДР України, а отже притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП неправомірно.

Крім того слід зазначити, що згідно оскаржуваної постанови серії ББА №272480 від 05.04.2025 р., окрім ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ще за й за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, судом встановлено, що у її тексті взагалі не викладено опису обставин та суті адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Водночас саме в межах санкції вказаної статті на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, при цьому відповідач, заперечивши проти задоволення позовних вимог, не представив суду жодних документів та матеріалів, які б могли бути визнані судом як докази вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим як вбачається із Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. Згідно вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тобто при зверненні до суду із адміністративним позовом через систему «Електронний суд» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 484,48 грн. Однак як вбачається із квитанції, долученої до адміністративного позову, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, яка є предметом розгляду в даній справі, сплачено 605,60 грн. судового збору, які зараховано на казначейський рахунок до спеціального фонду. У зв`язку з викладеними обставинами за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в сумі 484,48 грн., а також решта суми сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу як надмірно зарахований до бюджету судовий збір, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1650/24182 від 25.09.2013 р.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 122, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 132, 134, 139, 143, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє представник адвокат Скиба Віталій Михайлович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №272480 від 05.04.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений до бюджету судовий збір в розмірі 121,12 грн. (сто двадцять одну гривню 12 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 18 червня 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Скиба Віталій Михайлович, РНОКПП НОМЕР_3 , м. Тернопіль, вул. За Рудкою, 33/109.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, код ЄДРПОУ - 40108720, місцезнаходження вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо