Справа № 460/7497/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Рівне №460/7497/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати усіх видів грошового забезпечення у т.ч. і додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні після тяжкого поранення за висновком ВЛК за період з 01.07.2023 по 04.01.2024, з 05.01.2024 по 18.09.2024 та зобов`язання нарахувати і виплатити таке грошове забезпечення за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період проходження військової служби, під час безпосередньої участі у бойових діях отримав бойове поранення, у зв`язку з чим перебував на довготривалому стаціонарному лікуванні. Стверджує, що має право нарахування і виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Вважає дії відповідача щодо ненарахування і невиплати такої винагороди у належному розмірі є безпідставними і протиправними, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду суддею та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 1, Військова частина НОМЕР_1 , подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що оскільки лікування позивача за кордоном розпочато з 22.02.2023, а відомостей щодо переривання таких строків та проходження ним ВЛК з відповідним рішення (поновлення, продовження лікування) немає, то позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 22.02.2024. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а підстави для виплати позивачу додаткової грошової винагороди відсутні. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2, Військова частина НОМЕР_2 , подав до суду відзив на позов, у якому не визнав позовні вимоги. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 08.06.2022 по 22.08.2022, з 27.08.2022 по 26.10.2022, з 01.11.2022 по 04.01.2023, з 05.01.2023 по 29.01.2023 та з 22.02.2023 по 14.06.2023. Вказано, що в період з 15.06.2023 по 04.01.2024 грошове забезпечення, зокрема і вказана нагорода, не нараховувалася та не виплачувалася позивачу, у зв`язку з відсутністю відповідних наказів Військової частини НОМЕР_3 . За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20.05.2025 до участі в даній справі в якості другого відповідача залучено Військову частину НОМЕР_3 .

Від Військової частини НОМЕР_3 відзиву та/або письмових пояснень щодо суті спору на адресу суду не надходило.

На адресу суду надійшли відповіді позивача на відзиви на позов, у яких позивач не погодився з доводами, наведеними у відзивах, та просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позові.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи та долучені матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 02.06.2022 проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, в період з 02.06.2022 по 04.01.2024 у Військовій частині НОМЕР_3 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , та з 05.01.2024 у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями військового квитка.

Під час проходження військової служби, 08.06.2022 ОСОБА_1 отримав вогнепальне наскрізне осколкове поранення лівого гомілково-ступеневого суглоба з вогнепальним багатоуламковим переломом таранної кістки та крайовим переломом переднього краю дистального метаепіфізу великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин верхньої третини лівого плеча. Проникаюче поранення рогівки лівого ока з випадінням внутрішньоочних оболонок, гіфема, іридодіаліз, травматична катаракта.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2023 №222/8у/274-ВС обставини поранення пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

В період з 09.06.2022 по 10.06.2022 позивач перебував стаціонарному лікуванні у КП «Дніпровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», з 10.06.2022 по 28.06.2022 - у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», з 30.06.2022 по 26.07.2022 - у Військовій частині НОМЕР_4 , з 27.07.2022 по 15.08.2022 у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» РОР, з 16.08.2022 по 22.08.2022 КП «Рівненський обласний госпіталь Військової частини», з 27.08.2022 по 29.09.2022 у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», що підтверджується відповідними виписками з медичної картки хворого та епікризами.

28.09.2022 Військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» на підставі проведеного медичного огляду позивача видано довідку ВЛК №974 від 28.09.2022, згідно з якою встановлено, що поранення ОСОБА_1 важкого ступеню, пов`язане з захистом Батьківщини та потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Згідно з довідкою ВЛК Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №8348 від 31.10.2022 ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Також згідно з довідкою ВЛК Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №10332 від 05.12.2022, складеною за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , встановлено, що він потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

В період з 03.01.2023 по 29.01.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» РОР.

28.01.2023 Військовою частиною НОМЕР_2 позивачу видано направлення №409 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби та ступеню тяжкості поранення.

Також 03.02.2023 позивач отримав Висновок про необхідність направлення його як особи зі складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на лікування за кордон.

В період з 22.02.2023 по 30.04.2024 ОСОБА_1 перебував на лікуванні після поранення за кордоном, а саме: в клініці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , про що свідчать епікризи та виписки вказаної лікарні.

При цьому, судом встановлено, що 05.01.2024 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №2РСт/7/Д ОСОБА_1 призначено до Військової частини НОМЕР_1 .

05.01.2024 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 про надання дозволу на продовження лікування за кордоном.

08.01.2024 ОСОБА_1 отримав направлення в клініку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » м.Гамбург, Німеччина для дообстеження та стаціонарного лікування.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №9дск від 08.01.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув до клініки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , з 08.01.2024.

03.05.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ №89 про призупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 22.02.2024.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №130/ДСК від 06.05.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що повернувся з клініки «Асклепіос Альтона» АДРЕСА_1 , та вибув до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з 06.05.2024.

06.05.2024, після повернення з лікування до Військової частини НОМЕР_1 , позивач у отримав направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності щодо подальшого проходження військової служби №502.

08.05.2024 за результатами медичного огляду у гарнізонній військово-лікарській комісії Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» ОСОБА_1 видано довідку №11656 від 08.05.2024, відповідно до якої позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (травма тяжка).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №132/ДСК від 08.05.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув з Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 08.05.2024 по 06.06.2024.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №163/ДСК від 07.06.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув з відпустки для лікування після поранення та вибув у Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» з 07.06.2024 для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеню придатності до військової служби в ЗСУ.

Цього ж дня, 07.06.2024 позивачу видано направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності щодо подальшого проходження військової служби №597 від 07.06.2024.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №194/ДСК від 08.07.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув з Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та вибув у відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин на 10 діб з 08 по 17.07.2024.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №206/ДСК від 18.07.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув з відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин та вибув у щорічну основну відпустку на 15 діб та 4 доби на дорогу з 18.07.2024 по 05.08.2024.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) А 4126 №226/ДСК від 06.08.2024 ОСОБА_1 продовжено щорічну основну відпустку на 15 діб з 06 по 20.08.2024.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №19298 від 06.08.2024 ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №241/ДСК від 21.08.2024 позивач вважається таким, що прибув з щорічної основної відпустки та приступив до виконання службових обов`язків 21.08.2024.

Водночас, з 22.08.2024 ОСОБА_1 згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №242/ДСК від 22.08.2024 вважається таким, що вибув до медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №32РСдск від 26.08.2024 ОСОБА_1 вирішено звільнити з військової служби у відставку за станом здоров`я.

18.09.2024 на підставі витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269/ДСК від 18.09.2024 ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків медико-соціальної експертної комісії з 18.09.2024.

Відповідно до наказу командира Військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269/ДСК від 18.09.2024 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 18.09.2024.

Листом від 17.07.2024 №712 Військова частина НОМЕР_1 у відповідь на звернення позивача повідомила йому, що законодавством, яке діяло у період проходження ним лікування було передбачено загальний час перебування на лікуванні за кордоном - не більше 12 місяців підряд, та визначено, що після закінчення встановленого строку безперервного перебування на лікуванні військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби. Зазначено, що оскільки лікування за кордоном було розпочато з 22.02.2023, а відомостей, щодо переривання таких строків не було, то строк у 12 місяців вийшов 22.02.2024, а тому правових підстав для виплати йому грошового забезпечення з 22.02.2024 не було. Водночас вказано, що в період січень - лютий 2024 військовою частиною НОМЕР_1 виплачувалося грошове забезпечення в повному обсязі.

Листом від 10.12.2024 Військова частина НОМЕР_2 повідомила позивачу, що нарахування та виплата додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022, можливі у випадку перебування особи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії та враховуючи те, що документів на підтвердження вищезазначених фактів до військової частини НОМЕР_5 не надходило, то відповідні виплати не здійснювались.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової грошової винагороди в період проходження ним лікування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон №2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до ст.1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п.2-3 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абз.1-2 п.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною 11 ст.10-1 Закону №2011 (в редакції на час отримання позивачем поранення) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби. Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не надається.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб» від 6 вересня 2023 року № 3379-IX, який набрав чинності з 05.10.2023, абзац перший пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ викладено в такій редакції:

«11. Військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). У разі направлення військовослужбовця на лікування за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, загальний час його перебування на лікуванні за кордоном, включаючи час переміщення з одного іноземного закладу охорони здоров`я до іншого та час очікування між плановими хірургічними втручаннями, не може перевищувати дванадцяти місяців підряд».

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в редакції на момент прийняття) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 внесено зміни до Постанови №168, які застосовуються з 24.02.2022, внаслідок чого пункт 1 Постанови №168 доповнено новими абзацами, зокрема: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії…».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №793 внесено зміни до Постанови №168, зокрема, у пункті 1 доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення». У зв`язку з цим абзаци другий - шостий вважати відповідно абзацами третім - сьомим; в абзаці п`ятому після слів пов`язаним із захистом Батьківщини доповнити словами, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а слово (лікарсько-експертної) замінити словами (лікарсько-експертної, медичної).

Внаслідок змін, внесених до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43, яка набрала чинності з 21.01.2023, абзаци 5, 6 пункту 1 визначено в такій редакції: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 836, яка застосовується з 01.06.2023, пункт 1 Постанови №168 викладено в такій редакції:

1. Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань..

Крім того, доповнено постанову пунктом 1-1 такого змісту:

1-1. Установити, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням заінтересованих центральних органів виконавчої влади та державних органів.

Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Курсантам вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти, які перед зарахуванням на навчання не перебували на військовій службі або проходили строкову військову службу, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 2350 гривень пропорційно часу перебування на службі (навчанні) в розрахунку на місяць.».

Крім того, доповнено постанову пунктом 1-2, за змістом абзаців 3 та 4 якого, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок №260, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пункт 9 розділу І Порядку №260 передбачає, що виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу І Порядку №260).

За змістом пункту 1 розділу XXVIII Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Пункт 13 розділу XXXIV Порядку №260 передбачає, що Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що у зв`язку з хворобою або необхідністю лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чинне законодавство передбачає можливість направлення військовослужбовця на лікування за кордон із збереженням грошового та матеріального забезпечення за період лікування.

Крім того, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Верховний Суд в постанові від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23, дійшов висновку, що норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Судом встановлено, що під час проходження військової служби, 08.06.2022 ОСОБА_1 отримав вогнепальне наскрізне осколкове поранення лівого гомілково-ступеневого суглоба з вогнепальним багатоуламковим переломом таранної кістки та крайовим переломом переднього краю дистального метаепіфізу великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин верхньої третини лівого плеча. Проникаюче поранення рогівки лівого ока з випадінням внутрішньоочних оболонок, гіфема, іридодіаліз, травматична катаракта, яке згідно з довідкою від 25.07.2023 №222/8у/274-ВС пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.

Згідно з довідками ВЛК №974 від 28.09.2022, №8348 від 31.10.2022, №10332 від 05.12.2022, №11656 від 08.05.2024 отримане 08.06.2022 поранення ОСОБА_1 є тяжким та пов`язане з захистом Батьківщини.

Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про хворобу №19298 від 06.08.2024, згідно з яким ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як свідчать долучені до матеріалів справи виписки з медичної картки хворого, епікризи, внаслідок отриманого поранення ОСОБА_1 з 08.06.2022 по 06.05.2024 проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, в т.ч. за кордоном в клініці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » м.Гамбург, Німеччина та з 08.05.2024 по 06.06.2024 перебував у відпустці для лікування.

Тобто у вказаний період позивач проходив лікування, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини.

З огляду на наведене, відповідач не нараховуючи і невиплачуючи позивачу грошового забезпечення, в т.ч. збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди за цей період діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже допустив протиправну бездіяльність.

Водночас, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX статтю 9 Закону №2011-ХІІ доповнено пунктом 9 такого змісту:

«За військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону».

Наведені зміни врахували необхідність забезпечення військовослужбовців, які потребують тривалого лікування, грошовим забезпеченням, у тому числі додатковими його видами, протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні, включаючи період перебування на лікуванні в закордонних закладах охорони здоров`я, що усунуло відповідну правову невизначеність.

З огляду на наведене, твердження Військової частини НОМЕР_1 про обмеження виплати грошового забезпечення з огляду на лікування позивача більше 12 місяців (з 22.02.2023 по 22.02.2024) суд оцінює критично та відхиляє як необґрунтовані.

Як встановлено судом, Військовою частиною НОМЕР_2 виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 08.06.2022 по 22.08.2022, з 27.08.2022 по 26.10.2022, з 01.11.2022 по 04.01.2023, з 05.01.2023 по 29.01.2023 та з 22.02.2023 по 14.06.2023 на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_3 , де позивач безпосередньо проходив військову службу в цей період. Поряд з цим, в період з 15.06.2023 по 04.01.2024 грошове забезпечення, зокрема і вказана нагорода, не нараховувалася та не виплачувалася, у зв`язку з відсутністю відповідних наказів.

Військовою частиною НОМЕР_1 , де позивач проходив військову службу, починаючи з 05.01.2024, нараховано та виплачено позивачу грошове за періоди з 05.01.2024 по 31.01.2024 та 01.02.2024 по 29.02.2024, зокрема, щомісячну премію за виконання службових (посадових) обов`язків та особистого внеску в загальні результати служби у розмірі 28118,86 грн за січень 2024 року та 32174,04 грн за лютий 2024 року, що підтверджується витягом з картки особового рахунку військовослужбовця. Разом з тим, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №89 від 03.05.2024 виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 призупинено, починаючи з 22.02.2024.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання НОМЕР_2 здійснити перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, відпустці для лікування, а саме: з 01.07.2023 по 03.01.2024 та з 04.01.2024 по 06.05.2024, з 08.05.2024 по 06.06.2024, з урахуванням проведених виплат.

Водночас, правові підстави вважати, що в період з 07.06.2024 по 18.09.2024 позивач проходив лікування, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, та відповідно має право на нарахування і виплату збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди за час перебування на лікуванні у цей період відсутні. Жодних доказів зворотного позивачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Поряд з цим, як встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, починаючи з 15.06.2023 по 04.01.2024 та з 22.02.2024 позивачу не нараховувалася і не виплачувалася не лише додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, але й належне за цей період грошове забезпечення.

З огляду на наведене, для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу усі види грошового забезпечення за період з 01.07.2023 по 04.01.2024 та Військову частину НОМЕР_1 - за період з 22.02.2024 по дату звільнення з військової служби - 18.09.2024.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні, позаяк позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 01.07.2023 по 04.01.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види грошового забезпечення з додатковою винагородою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 01.07.2023 по 04.01.2024, з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 05.01.2024 по 06.05.2024, з 08.05.2024 по 06.06.2024 та усіх видів грошового забезпечення за період з 22.02.2024 по 18.09.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 05.01.2024 по 06.05.2024, з 08.05.2024 по 06.06.2024 та усі види грошового забезпечення за період з 22.02.2024 по 18.09.2024, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Суддя Д.П. Зозуля