Справа № 380/13720/24
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №380/13720/24

адміністративне провадження №К/990/19900/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МАЙСТЕРНЯ ТЕЛЕБАЧЕННЯ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі № 380/13720/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''УКРАЇНСЬКА МАЙСТЕРНЯ ТЕЛЕБАЧЕННЯ'' до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська девелоперська компанія», про визнання протиправною та скасування ухвали,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МАЙСТЕРНЯ ТЕЛЕБАЧЕННЯ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі №380/13720/24 за вищевказаним позовом, з підстав, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Верховного Суду від 19.05.2025 касаційну скаргу скаржника залишено без руху та надано йому строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліку шляхом надання до Верховного Суду документа про сплату судового збору на суму 4844,80 грн.

На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду позивач надіслав до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору на суму 4844,80 грн.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скаржник, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного суду від 14.08.2018 у справі № 815/3880/14, від 15.04.2020 у справі №702/1384/16-а, від 11.05.2023 у справі № 380/23542/21, від 21.06.2018 у справі №826/4504/17, від 14.08.2018 у справі № 815/3880/14, від 5.03.2019 у справі №360/2334/17, від 01.10.2019 у справі № 810/4017/17, від 13.04.2020 у справі №160/2852/19, від 15.04.2020 у справі № 702/1384/16-а, від 26.05.2020 у справі №750/11932/16-а, від 18.08.2020 у справі № 369/10284/17, від 11.11.2020 у справі №191/1169/16-а, від 19.10.2021 у справі № 369/9375/17, від 16.03.2023 у справі №460/3890/20, від 18.01.2024 у справі №380/8447/21, від 11.10.2024 у справі №420/7462/20, від 20.09.2023 у справі № 420/7463/20, від 18.10.2023 у справі №420/7479/20, від 19.10.2023 у справі № 260/1814/21, від 10.10.2024 у справі №600/5805/21-а,від 25.10.2024 у справі №904/205/23, від 14.02.2024 у справі №320/7878/21; від 31.10.2023 у справі №620/3030/19, від 14.09.2023 у справі №420/6673/19, від 08.08.2023 у справі № 348/952/18, від 26.11.2024 у справі №817/1050/18, від 01.05.2025 у справі №380/5886/22 щодо відповідності детального плану території вимогам генерального плану населеного пункту.

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Суд зазначає, що формальне посилання на постанови Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначає конкретно яку саме норму матеріального права судами попередніх інстанцій застосовано неправильно, не вказує який саме висновок Верховним Судом щодо застосування цієї ж норми сформовано у зазначених ним постановах, а також не вказує в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Отже, наведені скаржницею доводи, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не можуть слугувати належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення в розумінні положень частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, касаційна скарга скаржника обґрунтована посиланням на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 5 КАС України, статтей 19, 20, 39, частини другої статті 111, 123, 152 Земельного кодексу України, пункту 2, 3, 9 частини першої статті 1, статті 16-19 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 5.15 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 26.04.2019 № 104 та пункту 7.17 Державних будівельних норм Б.1.1-14:2021 «Склад та зміст містобудівної документації на місцевому рівні», затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 30.12.2021 № 367 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з заздалегідь визначеним цільовим призначенням земельної ділянки, яке суперечить генеральному плану населеного пункту та/або плану зонування та наявності підстави для визнання такого дозволу протиправним.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржником на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.

Оскільки недолік касаційної скарги усунуто, касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА МАЙСТЕРНЯ ТЕЛЕБАЧЕННЯ» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі № 380/13720/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''УКРАЇНСЬКА МАЙСТЕРНЯ ТЕЛЕБАЧЕННЯ'' до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська девелоперська компанія», про визнання протиправною та скасування ухвали.

Витребувати із Львівського окружного адміністративного суду справу № 380/13720/24 за вищевказаним позовом.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко,

Судді Верховного Суду