Справа № 127/14150/25
Суддя: Михайленко А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Кондратюк Д.О.,

за участю:

адвоката Кучерявої І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Липовської Н.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 4604198 від 28.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

07.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до УПП у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 4604198 від 28.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що 28.04.2025 поліцейським УПП у Вінницькій області Регушем В.М., внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення, було винесено постанову серії ЕНА № 4604198 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ПДР України, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, обставини викладені у ній є припущенням поліцейського, так як не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому просить її скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвалою суду від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду 26.05.2025 надійшов відзив з додатками та диском від представника відповідача Липовської Н.Ю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання вимоги позову підтримав та просив його задовольнити.

Адвокат Кучерява І.П. в судовому засіданні вимоги позову підтримала.

Представник відповідача Липовська Н.Ю. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши відзив та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2025 року поліцейським Управління патрульної поліції у Вінницькій області Регушем В.М. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування постанови зазначено, що 28.04.2025 року о 15 год. 20 хв. у м. Вінниця, по вул. Київській 175 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Вінницькій області ДПП, вважав доведеними обставини вчинення такого правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладених у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З наданих пояснень позивача в судовому засіданні та доводів, зазначених в позовній заяві, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність його вини. Працівники поліції зупинили позивача безпідставно, правил дорожнього руху останній не порушував, доказів вчинення правопорушення поліцейським не надано, як і документів правомірності перебування останнього на блокпосту.

При дослідженні відеозапису, поданого відповідачем до відзиву, судом встановлено, що поліцейським ОСОБА_2 було зупинено транспортний засіб позивача, та зазначено, що причиною зупинки є перебування ОСОБА_1 в зоні блокпосту. Також поліцейським висунуто вимогу надати для перевірки посвідчення водія та документи на транспортний засіб. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово просив пояснити причину зупинки та надати документи щодо правомірності встановлення блокпосту, а у випадку порушення ПДР доказів такого порушення та не відмовлявся пред`являти посвідчення. Однак працівниками поліції вказані вимоги позивача проігноровано та у грубій формі роз`яснено, що вони не повинні надавати будь-які документи на підтвердження правомірності встановлення блокпосту та перебування останніх на ньому. В подальшому працівником поліції проведено розгляд справи та винесено постанову.

Щодо посилання працівників поліції на військовий стан та перевірку документів, суд зазначає наступне.

На сьогодні в Україні існує дві законні підстави для зупинки транспортного засобу:

?на підставі статті 35 Закону «Про національну поліцію» при наявності порушень ПДР;

?на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 №1455 та 29.12.2021 №1456 без наявності порушень ПДР.

З матеріалів відеозапису встановлено, що причиною зупинки ОСОБА_1 працівником поліції зазначено пункт 7 статті 35 закону «Про Національну поліцію»: «Якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху».

Саме постанови Кабміну № 1455 та № 1456 дозволяють блокпостам контролювати в`їзд і виїзд, а також тимчасово обмежувати рух транспорту. Відповідно до цих нормативно-правових актів, блокпост це посилений контрольно-пропускний пункт, який тимчасово встановлюється за рішенням військового командування на в`їздах та виїздах із територій, де діє воєнний стан і запроваджено особливий режим (крім державного кордону).

На блокпостах облаштовуються зони для перевірки осіб, транспорту, багажу та вантажів, а також позиції бойової техніки й вогневих засобів. Крім того, передбачені місця для відпочинку та забезпечення особового складу, що виконує завдання на цьому пункті. До складу блокпостів можуть входити представники військових формувань і правоохоронних органів, які відповідно до закону беруть участь у забезпеченні правового режиму воєнного стану.

Ці постанови є законною підставою для зупинки автомобіліста та не порушують правил зупинки водіїв на блокпостах. Блокпости можуть встановлюватися лише за наказом військового командування у співпраці з військовою адміністрацією.

Разом з тим, як вбачається із відеозапису, працівники поліції відмовились надавати будь-які документи щодо правомірності встановлення на даному відрізку дороги блокпосту, а також повноважень останніх на зупинку та перевірку документів у водіїв транспортних засобів.

Крім того, згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 (Порядок № 1455) заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Верховний Суд України надав чітке тлумачення щодо того, які документи мають право вимагати на блокпостах. Зокрема, суд зазначив, що вимога пред`явити водійське посвідчення на блокпості не є обов`язковою, якщо відсутні ознаки правопорушення. Таке роз`яснення базується на постанові Кабінету Міністрів №1456, де чітко визначено перелік документів, які можуть перевіряти на блокпостах.

До цього переліку входять лише документи, що підтверджують особу водія або пасажира, документи на право користування транспортним засобом, а також документи, що стосуються вантажу. Водійське посвідчення в цей список не включено, отже, його пред`явлення не є вимогою закону в рамках стандартної перевірки.

Крім того, відповідно до Постанови № 1456 уповноважена особа НПУ вправі перевірити вказані документи та у випадку їх відсутності затримати особу.

Однак як встановлено з відеозапису, працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 надати для перевірки саме посвідчення водія. В свою чергу ОСОБА_1 не відмовлявся надавати документи, лише зауважував, що бажає ознайомитись з доказами на підтвердження правомірності його зупинки, що є його правом та було проігноровано працівниками поліції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача, а в подальшому винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення та безпідставності зупинки.

Крім того, суд звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_1 вчинив вказане адміністративне правопорушення відповідачем не надано, не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, та на відео зафіксовано, що позивач не відмовляв у пред`явленні посвідчення, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України, показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі відповідачем не спростовані, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 605, 60 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст.222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 4604198 від 28.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений за подання позовної заяви судовий збір у сумі 605, 60 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя