Справа № 240/24403/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №240/24403/24

адміністративне провадження № К/990/22494/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Шарапи В.М., Берназюка Я.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі № 240/24403/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУПФУ в Житомирській області, відповідач, скаржник), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Житомирській області від 11.06.2024 № 38 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.06.2024;

зобов`язати ГУПФУ в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи в пільговому обчисленні: 20.09.2002 - 27.09.2002, 28.09.2002 - 21.10.2002, 23.10.2002 - 14.01.2004, 15.01.2004 - 05.02.2006, 06.11.2006 - 13.11.2006, 14.11.2006 02.04.2008, 07.04.2008 - 15.05.2013, 16.05.2013 - 03.09.2014, 09.09.2014 - 15.12.2015, 23.12.2015 - 13.08.2016, 14.08.2016 - 13.06.2023, 14.06.2023 - 30.05.2024, починаючи з 02.06.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2025, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ГУПФУ в Житомирській області від 11.06.2024 № 38.

Зобов`язано ГУПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 та постановою № 202 періоди роботи: з 22.10.2002 по 22.10.2002, з 14.01.2004 по 14.01.2004, з 19.02.2004 по 19.02.2004, з 20.02.2004 по 14.03.2004, з 25.12.2005 по 31.12.2005, з 01.09.2007 по 09.09.2007, з 01.02.2008 по 10.02.2008, з 30.07.2014 по 31.07.2014, з 01.08.2014 по 06.08.2014, з 01.10.2014 по 01.10.2014, з 30.11.2014 по 30.11.2014, з 31.12.2014 по 31.12.2014, з 01.04.2015 по 07.04.2015, з 14.05.2015 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 10.06.2015, з 01.07.2015 по 01.07.2015, з 17.08.2015 по 17.08.2015, з 01.10.2015 по 02.10.2015, з 23.12.2015 по 13.08.2016, з 29.11.2016 по 30.11.2016, з 27.02.2017 по 28.02.2017, з 29.06.2017 по 30.06.2017, з 29.09.2017 по 30.09.2017, з 30.12.2017 по 31.12.2017, з 30.03.2018 по 31.03.2018, з 29.09.2018 по 30.09.2018, з 30.12.2018 по 31.12.2018, з 29.03.2019 по 31.03.2019, з 30.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2019 по 31.07.2019, з 30.10.2019 по 03.11.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 28.02.2020 по 28.02.2020, з 30.03.2020 по 31.03.2020, з 30.08.2020 по 31.08.2020, з 30.12.2020 по 31.12.2020, з 29.04.2021 по 30.04.2021, з 30.10.2021 по 31.10.2021, з 30.01.2022 по 03.02.2022, з 15.05.2024 по 30.05.2024, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

26.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ в Житомирській області, в якій скаржник просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), а також на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення суду.

Житомирський окружний адміністративний суд в ухвалі від 16.12.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення, а справа становить значний суспільний інтерес.

Однак у касаційній скарзі відсутні обґрунтування того, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.

Також як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Втім Суд вважає, що таке посилання є формальним, оскільки скаржник не вказує які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; не зазначає який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права за результатами розгляду касаційної скарги.

Верховний Суд звертає увагу, що саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає, що скаржником не доведено наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Водночас мотиви судів першої та апеляційної інстанцій, якими вони керувалися ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, у постанові від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, у постанові від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, у постанові від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, у постанові від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, у постанові від 20.01.2021 по справі № 311/2865/13-а, у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а, про що обґрунтовано зазначено у судових рішеннях, які оскаржуються.

Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.

Отже, за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню, та скаржником не доведені визначені законом виключні обставини, які можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі № 240/24403/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: В.М. Шарапа

Я.О. Берназюк