Справа № 523/844/25
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/844/25
Провадження №2-а/523/31/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу № 523/844/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено Протокол № 14184 від 23.12.2024, а в подальшому постанову, відповідно до якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Однак, ОСОБА_1 не погоджується із вказаною постановою з огляду на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивачем було подано заяву про відстрочку від мобілізації, у зв`язку із інвалідністю його дружини.

На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 № 14184 від 02.01.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Суд констатує, що представником відповідача Якименко І.В. було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що позивач порушив правила військового обліку в особливий період, зазначені ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.п.10-1 п. 1 додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військово зобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, а саме несвоєчасно оновив військово облікові дані у термін, визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 № 3633-ІХ.

Суд констатує, що представником позивача Ролінським В.В. було подано до суду відповідь на відзив, у якому вказує на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається повістка не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. За результатами розгляду справи складається постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Повістка ОСОБА_1 не виписувалась, не направлялась, розгляд справи відбувся без повідомлення позивача про дату та час та місце розгляду справи, позбавивши права позивача на захист, порушено право особи на участь у розгляді справи та правову допомогу. У оскаржуваній постанові №14184 не вказано причину накладення штрафу, які саме данні позивач не оновив, якщо звертався письмово до ТЦК та СП з заявою про надання відстрочки від мобілізації, прибував особисто.

Окрім того, Примітки: положення статей 210, 210 - 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Постановою Кабінету міністрів України №932 запроваджено механізм автоматичної передачі даних між державними реєстрами для актуалізації інформації про військовозобов`язаних громадян. Це дозволяє ТЦК отримувати повні дані про всіх чоловіків, які підлягають військовому обліку.

Представник позивача Ролінський В.В. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд даної справи в порядку письмового провадження на підставі зібраних доказів. Окрім того, у поданій заяві, представник позивача вказує на те, що у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про надання відстрочки від мобілізації. Повідомив, що є особою, яка на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного просив розглянути заяву та оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати розгляду заяви та прийняте рішення просив повідомити письмово за адресом, що зазначена у заяві. Було подано, заява про відстрочку від мобілізації, паспорт, РНОКПП ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 , довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ про встановлення другої групи інвалідності дружини ОСОБА_1 , посвідчення серія НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , електронна пошта, номер мобільного телефону. 16.09.2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою дізнатись, яке рішення прийнято за заявою, у зв`язку з тим що пройшло більше 7 днів встановленого законом для прийняття рішення. 16.09.2024 року до позивача підійшов працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 , та повідомив про те що позивач повинен для позитивного рішення по заяві передати неправомірну вигоду у розмірі 500 дол. США, на що позивач категорично відмовився. Після чого працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 було повідомлено, що кожний тиждень на ОСОБА_1 буде складатись протоколи, про нібито порушення правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

А тому, сторона позивача вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви та не ненадання ОСОБА_1 відстрочки від призову по мобілізації, незаконною притягнення да адміністративної відповідальності.

Також, у поданій заяві представник позивача вказує на те, що 10.01.2025 року, уповноважено особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 було притягнення за одне і те саме правопорушення, що підтверджується протоколом від 10.01.2025 року за ч.3 ст. 210 КУпАП. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Судом встановлено, що 23.12.2024 начальником групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 відносно ОСОБА_1 було складено Протокол № 14184 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, відповідно до якого станом на 23.12.2024 о 17 год. 17 хв. порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне оновлення військово облікових даних у термін, що визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 № 3633-ІХ.

Даний факт підтверджується доданою представником відповідача до матеріалів відзиву на позовну заяву копією вказаного протоколу.

У вказаному протоколі зазначено, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.01.2025 о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7

Як вбачається із копії протоколу ОСОБА_1 підписав вказаних протокол, однак, відмовився від пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.

З огляду на вище викладене суд вважає, що позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про час та місце слухання справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У подальшому, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 відносно ОСОБА_7 було складено постанову № 14184 від 02.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Даною постановою на ОСОБА_8 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 23.12.2024 начальником групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_6 було складено протокол № 14184 про адміністративне правопорушення, яке вчинив гр. ОСОБА_1 , а саме в порушення правил військового обліку в особливий період, в тому числі, ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військово зобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військово зобов`язаних та резервістів», не своєчасно оновив військово облікові дані у термін, визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 № 3633-ІХ.

З аналізу відомостей системи АС «Оберіг» встановлено, що на дату розгляду справи, гр. ОСОБА_1 звірку персональних даних при особистій явці не здійснював, наявність інформації про оновлення даних іншими засобами комунікації система не містить.

Частиною першою статті 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною третьою статті 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За змістом ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів тощо.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом абз. 7 ч .3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

?уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

?виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Положення ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у наведеній вище редакції підлягали застосуванню з 18 травня 2024 року.

Згідно з абз. 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Згідно з абз. 3 п.п. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 19 Порядку № 1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, у період з 18 травня 2024 року (тобто після набуття чинності Законом №3696-ІХ) до 16 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої персональні (військово-облікові) дані через центр надання адміністративних послуг, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, крім іншого, був притягнутий до відповідальності за невиконання вимог п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» Закону України, тобто за неуточнення своїх облікових даних протягом 60 днів, тобто не вчинення визначених законом дій у період з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно).

Суд зазначає, що 60 денний строк для вчинення певних дій є присічним. Невчинення визначених законодавством дій починаючи з 17 липня 2024 року утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та є триваючим правопорушенням.

Суд звертає увагу, стороною позивача при звернення до суду з даним позовом не заперечувався той факт, що у період з 18 травня 2024 року (тобто після набуття чинності Законом №3696-ІХ) до 16 липня 2024 року, тобто в межах, визначеного законом 60-денного терміну, свої персональні дані ОСОБА_1 не уточнив.

Як вбачається долученої стороною відповідача до матеріалів відзиву на позовну заяву копії Витягу з Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач ОСОБА_1 уточнив свої персональні дані тільки 10.02.2025.

Щодо доводів представника позивача про те, що положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, то суд такі доводи відхиляє.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах примітка до ст. 210 КУпАП не підлягає застосуванню, так як чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може лише перевірити чи уточнити персональні дані військовозобов`язаного, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

З приводу обставини, викладеної представником позивача Ролінським В.В. у поданій письмові заяві про подвійне притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що такі обставини можуть бути предметом розгляд у справі про оскарження відповідної постанови від 10.01.2025 про повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Оскільки предметом розгляду даної справи є саме оскарження Постанова № 14184 від 02.01.2025, у суду відсутні підстави в рамках розгляду даної справи досліджувати обставини щодо правомірності притягнення позивача двічі за одне й те саме правопорушення, оскільки саме на момент складення оскаржуваної постанови від 02.01.2025 факт притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення був відсутній.

З приводу тієї обставини, що позивач ОСОБА_1 у серпні 2024 звернувся до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про надання відстрочки із доданням всіх необхідних документів, не спростовує того факту, що у період 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно) позивач ОСОБА_1 зобов`язаний був оновити свої військово облікові дані на виконання вимог п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Щодо обставини, викладеної стороною у позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви та не надання ОСОБА_1 відстрочки від призову по мобілізації на підставі поданої ним заяви від 26.08.2024, то суд зазначає, що вказані обставини не можуть бути предметом розгляд даної справи з огляду на наступне.

Згідно приписів п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Таким чином, суд констатує, що до компетенції розгляду Пересипського районного суду м. Одеси в рамках розгляду даної справи відноситься саме розгляд позовних вимог з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою від 02.01.2025 та встановлення всіх обставин вчинення особою адміністративного правопорушення.

З`ясування всіх інших обставин у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, які виходять за межі предметної юрисдикції, визначеної ч. ст. 20 КАС України, відносяться до компетенції розгляду відповідного окружного адміністративного суду.

Окремо суд звертає увагу представника позивача на ту обставину, що судова практика, яка була подана представником позивача в підтвердження неправомірності не розгляду заяви та не надання відстрочки від призову по мобілізації була сформована саме відповідними окружними адміністративними судами.

А тому, суд роз`яснює стороні позивача, що ОСОБА_1 із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви та не надання ОСОБА_1 відстрочки від призову по мобілізації на підставі поданої ним заяви від 26.08.2024 має право звернутися до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана встановити склад правопорушення, яким згідно із ст. 9 КпАП України є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а також дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 , як відповідальною особою, вимог ч. 3 ст. 210 1 КпАП України, підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 червня 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер