Справа № 520/25876/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. Справа № 520/25876/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М.,повний текст складено 19.03.25 по справі № 520/25876/24

за позовом ОСОБА_1

до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 оформленої довідкою від 28.06.2024 № 3624;

зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 оформленої довідкою від 28.06.2024 № 3624 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки лікарями на момент проходження ОСОБА_1 медичного огляду не враховано стан його здоров`я та наявні хвороби, відомості про які містяться в наданих ним медичних документах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що під час прийняття постанови військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 оформленої довідкою № 3624 від 28.06.2024 допущено порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, зокрема, не враховано реальний стан здоров`я позивача, а відповідно вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з проведенням повторного медичного огляду.

Вказує, що лікарями на момент проходження ОСОБА_1 медичного огляду не враховано стан його здоров`я та наявні хвороби, відомості про які містяться в наданих ним медичних документах та внесених до ЕСОЗ. Так, лікарем хірургом під час обстеження позивача 25.06.2024 не враховано заключення магнітно-резонансної томографії лівого колінного суглоба проведеного 03.04.2024 в ПП «Медичний центр АРТ». Також лікарем хірургом не враховано дані протоколу обстеження (ЕЕД0.04 мЗв) № 11570 щодо звуження суглобової щілини лівого колінного суглоба в медіальній частині до 4 мм. Зазначає, що позивачем надавалися всі вищевказані медичні документи під час проходження комісій Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та ВЛК ВЧ НОМЕР_1 . Позивач неодноразово також і в усній формі скаржився на погане самопочуття та повідомляв про хвороби та симптоми, що має, під час проходження обстеження та ВЛК, що також залишилося поза увагою лікарів та членів ВЛК ВЧ НОМЕР_1 . При цьому військовою лікарською комісією ВЧ НОМЕР_1 , в порушення вказаних вище вимог законодавства, не враховано наявність документально підтвердженої станом на 28.06.2024 хвороби, а саме: гонартрозу II ст. правого колінного суглоба, ширина суглобової щілини 2-4 мм.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем з вересня 2019 та на даний час проходить службу в військовій частині НОМЕР_2 ЗСУ України.

01.05.2024 позивач пройшов медичний огляд в гарнізонній ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» та відповідно до рішення комісії оформленої довідкою № 10987 його визнано обмежено придатним до військової служби на підставі ст. 61-б графи II Розладу хвороб.

В ході огляду у позивача встановлено наявність деформуючого остеоартрозу II ст. правого колінного суглоба, остеоартрозу I ст. лівогоколінного суглобу з дегенеративними змінами медіальних менісків, больовим синдромом при помірному порушенні функцій. Деформуючий остеоартроз І ст. правого акроміально-ключичного зчленування з больовим синдромом при незначному порушенні функцій. Возомоторна цефалгія.

28.06.2024 ВЛК військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд позивача та на підставі ст. 23-в, 61-в, 64-в графи II Розладу хвороб визнано придатним до військової служби.

В ході огляду у позивача встановлено віддалені наслідки перенесеної травми правого колінного суглобу (04.2021) пошкодження медіального меніска та розриву передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба, лікованого оперативно (12.08.2021 артроскопія правого колінного суглобу, парціальна резекція медіального меніска, шейверна обробка, дебрідмент; 06.12.2021 артроскопія правого колінного суглоба, шейверна обробка, забір аутотрансплантанта передньої хрестоподібної зв`язки з сухожилків напівсухожилкового та нижнього м`язів правого стегна, трансосальна фіксація передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба до великогомілкової кістки технологією Конмед) у вигляді посттравматичного правобічного гонартрозу I ст. з больовим синдромом, незначним порушенням функцій.

Хронічна вертеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбалгія. Деформуючий артроз правого плечового суглоба І ст. з больовим синдромом, незначним порушенням функцій. Лівобічний гонартроз I ст.з больовим синдромом, незначним порушенням функцій.

Міжхребцевий остеохондроз всіх відділів хребта, S-подібний грудно-поперековий сколіоз I ст., спондилоартроз I ст. всіх відділів хребта, спондильоз I ст. всіх відділів хребта, множинні хрящові грижі тіл хребців в усіх відділах хребта, регролістез I ст. L3 L5, клиноподібна деформація тіл Th4-Th12, L1, L2-І ст. з больовим синдромом, незначним порушенням функцій.

08.07.2024 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України

22.07.2024 вказану скаргу Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України скеровано до 12 Регіональної військово-лікарської комісії.

06.08.2024 12 Регіональною військово-лікарською комісією надано відповідь на скаргу ОСОБА_1 зі змісту якої вбачається, що в задоволенні скарги відмовлено.

За результатами проходження ВЛК на підставі довідки № 234/2/1610 ВЛК від 21.10.2024 № 5486 позивача визнано придатним до військової служби.

Вважаючи, що під час прийняття постанови військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_1 , оформленої довідкою № 3624 від 28.06.2024, допущено порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, зокрема, не враховано стан здоров`я позивача, та відповідно, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з проведенням повторного медичного огляду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 КАС України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).Також суд зазначив, що положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України покладається на Центральну військово-лікарську комісію розгляд, перегляд, скасування, затвердження, не затвердження, контролю згідно з цим Положенням постанови військово-лікарської комісії. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України № 2232-XII).

Частиною 1 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У свою чергу, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до п. 6.8 Положення № 402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби.

Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.

Згідно з п. 6.9 Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2024 № 3624 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

Однак, позивач, не погоджуючись, із висновком відповідача про його придатність до військової служби після отримання травм, які пов`язані із захистом Батьківщини, посилався на те, що оскаржуване рішення відповідача винесене внаслідок його неналежного медичного огляду, зокрема, не врахування висновків досліджень МРТ позивача.

Так, з протоколу мрт-дослідження ПП «Медичний центр АРТ» від 03.04.2024 вбачається пошкодження медіального меніску (Stoller 2-а), ентезопатія передньої хрестоподібної зв`язки, гонортраз 2 ст., пателло-феморальний артроз, кіста медіальних відділів задньої колінної ямки, синовит, бурсит колінного суглоба. Рекомендована консультація травматолога.

Згідно протоколу МРТ обстеження лівого колінного суглоба від 11.08.2024 під час огляду встановлено : сигнальні зміни медіального меніска по класифікації Stoller, відповідно дегенеративного характеру. Лігаментопатія передньої хрестоподібної зв`язки. Мр-ознаки остеоартрозу лівого колінного суглоба (І-II ст.). Синовіт лівого колінного суглоба. Кіста Бейкера. Рекомендована консультація ортопеда травматолога.

Згідно з протоколом обстеження (ЕЕД0.04мЗв) від 24.06.2024 № 11570 на рентгенограмах обох колінних суглобів в 2-х проєкція встановлено ознаки двобічного гонартрозу 1-го ступеня (суглобова щілина лівого колінного суглоба не звужена, правого звужена більше в медіальній частині до 4 мм, помірний субхондральний склероз їх поверхонь з одиничними дрібними остеофітами на них, помірна узурація обох країв проксимальних спіфізів великогомілкових кісток), артрозу обох стегново наколінкових суглобів 1-го ступеню, хвороби Пеллегрін Штіди з обох сторін.

Колегія суддів зазначає, що із дослідженої судом картки обстеження та медичного огляду, встановлено, що текст графи 12 «Діагноз та постанова ВЛК» містить лише підпис. При цьому в графі 10. «Результати медичного обстеження спеціалістами» інформація щодо врахування висновків МРТ, протоколу обстеження (ЕЕД0.04мЗв) від 24.06.2024 № 11570 позивача відсутня.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачу працівниками військово-лікарської комісії не виконано загальні аналізи крові та сечі, хоча, як зазначалось вище, при огляді обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі. Винятки Положенням № 402 не визначені.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що при медичному огляді ОСОБА_1 не взяті до уваги висновків МРТ, протоколу обстеження (ЕЕД0.04мЗв) від 24.06.2024 № 11570 та не виконано загальні аналізи крові та сечі, що суперечить вимогами Положення № 402.

Колегія суддів зазначає, що законодавством регламентовано чітку процедуру проведення медичного огляду військовозобов`язаних. При цьому медичний огляд військовозобов`язаного повинен здійснюватися за методом індивідуальної оцінки придатності його до військової служби, тобто з урахуванням усіх медичних показників щодо стану здоров`я особи.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 дійшов висновку: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Разом з тим, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, від 12.01.2021 у справі № 820/5570/16.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 2.4.10. Глави 2 Розділу I Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Отже, законодавством встановлена альтернатива поведінки особи, у випадку незгоди з рішенням регіональної ВЛК, шляхом вибору органу оскарження або до ЦВЛК або до суду.

Таким чином, оскарження позивачем постанови ВЛК регіону до суду, свідчить про реалізацію ним встановленого законодавством права оскарження її до суду.

Отже, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи встановлено допущені з боку відповідача порушення вимог чинного законодавства, які стосувались передчасності проведення медичного пересвідчення та процедури проведення медичного огляду, колегія суддів робить висновок про визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 у формі довідки № 3624 від 28.06.2024.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

З метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправно та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 оформленої довідкою від 28.06.2024 № 3624; зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

За цим, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422.40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 16.09.2024 (а.с. 8).

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що єдиною підставою позову фактично слугує порушення (за твердженням позивача) з боку відповідача порядку проведення військово-лікарської комісії.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також ч. 1 ст. 21 КАС України.

В свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Проаналізувавши зміст позовної заяви щодо підстав позову, колегія суддів дійшла до висновку що вимоги позивача : визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 у формі довідки № 3624 від 28.06.2024; зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби є однією вимогою немайнового характеру.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом апеляційної інстанції дійсний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів на корись позивача, а також задоволення позовних вимог в повному обсязі, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211.20 грн.

Стосовно надмірно сплаченої суми коштів у розмірі 1 211.20 грн, колегія суддів зазначає, наступне.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, позивач не обмежений у наданому йому законодавцем праві на повернення надмірно сплаченого судового збору відповідно до приписів вищевказаних норм законодавства.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі № 520/25876/24 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 у формі довідки № 3624 від 28.06.2024.

Зобов`язати Військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211.20 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий