Справа № 464/3582/25
Суддя: Беспальок О. А.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3582/25
пр.№ 2-а/464/56/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді БЕСПАЛЬОК О.А.,

з участю секретаря судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №002377 від 13 травня 2025 року на нього у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.175-3 КУпАП, закриття провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 травня 2025 року постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-3 КУпАП. Дану постанову вважає незаконною, неаргументованою та такою, що підлягає скасуванню. Відповідачем скеровано позивачу повідомлення про проведення обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту, в якому зазначено, що у відповідності до ч.15 ст.32 Кодексу цивільного захисту України, комісією, що утворена Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області у період з 24 по 30 квітня 2025 року буде здійснено комплексне обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту: сховища №48912, що по вул. Зелена, 131 у м.Львові, тому управління просило забезпечити безперешкодний доступ уповноважених посадових осіб для здійснення відповідного обстеження. А також в період проведення обстеження забезпечити присутність власника (користувача, юридичної особи), на балансі якого перебуває об`єкт фонду захисних споруд цивільного захисту або уповноваженої ним особи. На підставі вищевказаної перевірки відповідачем складено протокол серії ЛВ №001328 від 13 травня 2025 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-3 КУпАП, яка встановлює відповідальність за порушення вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що призвело до неготовності їх використання за призначенням відповідно до законодавства. ТзОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» не є ані балансоутримувачем, ані власником захисної споруди цивільного захисту сховища №48912, що розташоване по вул. Зелена, 131 у м.Львові. Він являється директором товариства, тому безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, як посадова особа підприємства, оскільки вищезазначене сховище не перебуває на балансі товариства. Відповідачем не надано доказів протилежного, які б спростовували його докази. Оскаржувана постанова ґрунтується на припущеннях, а не на допустимих доказах, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про перебування сховища на балансі товариства. Враховуючи вищенаведені факти, просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі.

03 червня 2025 року через канцелярію суду представником відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого у задоволені позову просив відмовити, мотивуючи тим, що у період з 24 по 30 квітня 2025 року проведено обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту сховища №48912, за наслідками якого виявлено ряд порушень вимог законодавства та визнано сховище не готовим до використання за призначенням. У відповідності до інформаційної системи власником (балансоутримувачем) захисної споруди цивільного захисту, що по вул. Зелена, 131 у м.Львові є ТзДВ «Монтажно-заготівельний завод». Окрім того, згідно облікової картки сховища №48912 від 06 лютого 2002 року дане сховища належить ДП «Львівський монтажно-заготівельний завод» ВАТ «Промхімсантехмонтаж», де поставлено відбиток печатки з №01412584, що є аналогічним коду ЄДРПОУ ТзДВ «Монтажно-заготівельний завод». Відповідно до паспорта сховища №48912 від 2000 року дане сховища належить «Львівському монтажно-заготівельному заводу» ВАТ «Промхімсантехмонтаж» та поставлено відбиток печатки з №01412584, що є аналогічному коду ЄДРПОУ ТзДВ «Монтажно-заготівельний завод». ОКП ЛОР БТІ та ЕО надало довідку для ТзОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» від 26 червня 2014 року, що стосується сховища №48912. Твердження, що мотажно-заготівельний завод не є балансоутримувачем сховища №48912 є хибним. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28 травня 2025 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 04 червня 2025 року розгляд справи відкладено до 18 червня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін та заявленим клопотанням представника позивача про відкладення.

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч.3 ст.205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, представник позивача просить справу розглядати без його участі, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності учасників. Позивач не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, хоч повідомлявся про таке належно та вчасно.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 242 КАС України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЛВ №002377 від 13 травня 2025 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-3 КУпАП, оскільки останній, являючись посадовою особою, відповідальним за утримання та використання захисних споруд цивільного захисту, порушив вимоги цього утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС України від 09 липня 2018 року №3379, зареєстрований в МЮ України 30 липня 2018 року №3879/32331 а саме - приміщення захисної споруди затоплені, що виявлено 30 квітня 2025 року в 11 год. під час здійснення обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту сховища №48912, що по вул. Зелена, 131 у м.Львові (а.с.12). Передумовою прийняття постанови послужило складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ №001328 від 13 травня 2025 року (а.с.13).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Як вбачається з ч.1 ст.246 КУПАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити дані про суть правопорушення, викладення всіх обставин вчинення правопорушення, що отримані на підставі сукупності досліджених доказів.

Частина 2 статті 175-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що призвело до неготовності їх використання за призначенням відповідно до законодавства.

Листом Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області №8/11-5039 від 05 жовтня 2001 року повідомлено, що частка державного майна у статутному фонді ВАТ «Промхімсантехмонтаж» станом на 01 жовтня 2001 року відсутня (а.с.14).

З копії наказу №49 Львівського монтажно-заготівельного заводу від 26 грудня 2003 року ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» згідно з протоколом №2 від 16 грудня 2003 року (а.с.17).

30 квітня 2025 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області Управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді складено акт обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту №1971 за результатами проведення комплексного обстеження об`єкта фонду захисник споруд цивільного захисту сховища №48912, що по вул. Зелена, 131 у м.Львові, з приватною формою власності об`єкта фонду, балансоутримувачем об`єкту фонду є ТОВ «Монтажно-заготівельний завод» (а.с.18-19).

В матеріалах справи міститься перелік питань щодо проведення обстеження об`єкта фонду у графі пропозиції балансоутримувача зазначено, що з 2002 року в управлінні МНС у Львівській області знаходяться матеріали в 5 екземплярах не списання вищевказаного сховища (з протоколом №32 від 11 грудня 2002 року №19 від 17 липня 2007 року)засіданні міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської влади. Вважають за доцільне розглянути можливість виключення за погодженням з ДСНС з фонду захисних споруд (а.с.21-25).

19 травня 2025 року директором ТОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» Добощаком О.Б. складено довідку, що товариство не є власником чи балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту сховища №48912, що по вул. Зелена, 131 у м.Львові (а.с.16).

На підтвердження заперечення позовних вимог представником позивача до відзиву подано копію паспорта сховища №48912, виданого управлінням з питань НС та УСЗН від НЧК у Львівській області у 2000 році, у відповідності до якого сховища №48912, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові належить Монтажно заготівельному заводу ВАТ «Промхімсантехмонтаж», призначення сховища у мирний час навчальний пункт цивільної оборони заводу, прийнятий у експлуатацію 25 грудня 1974 року.

У відповідності до облікової картки сховища (ПРУ) №48912 від 06 лютого 2002 року, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові належить ДП «Львівський монтажно заготівельний завод» ВАТ «Промхімсантежмонтаж».

ОКП ЛОТ БТІ та ЕО видало 26 червня 2014 року довідку ТзОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» про те, що виготовити технічну документацію на захисну споруду цивільного захисту №48912, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові неможливо, оскільки при обстеженні даної захисної споруди, проведеної інженером БТІ 26 червня 2014 року виявлено про затопленість її водою.

Згідно інформації, що міститься у Загальнодержавному електронному обліку балансоутримувачем сховища №48912 являється ТОВ «Монтажно-заготівельний завод».

Зазначеними доказами спростовується твердження позивача, що ТОВ «Монтажно-заготівельний завод» не є власником та балансоутримувачем сховища №48912, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові.

Однак, частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто, відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення постанови шляхом доведення порушення належними та допустимими доказами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до протоколу Львівської міської ради №32 від 11 грудня 2002 року вирішено, зокрема, до 01 червня 2003 року домогтися проведення інженерно-технічних експертиз про доцільність проведення ремонту сховищ і відповідно до їх висновків подати документи на списання у Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від Чорнобильської катастрофи Львівської обласної державної адміністрації сховищ ДП «Монтажно-заготівельний завод» (Добощак О.).

Протоколом Львівської міської ради позачергового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій №19 від 17 липня 2003 року слухали інформацію начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Львівської міської ради Гребенюка П. «Про аварійний стан сховища цивільної оборони ДП «Львівський монтажно-заготівельний завод» ВАТ «Промхімсантехмонтаж» (№48912). Внаслідок підняття ґрунтових вод сховище постійно затоплене водою. Під дією підвищеної вологи знищено внутрішнє обладнання та системи життєзабезпечення. Порушені огороджуючі конструкції та захисні герметичні двері. Несучі конструкції сховища втратили свої властивості. Мікросередовище сховища при перебуванні в ньому людей становить загрозу їхньому життю та здоров`ю. Воно не відповідає вимогам ДБН-В.2.2.-5-97, залишкова вартість сховища становить 18,64 тис грн., а для ремонту необхідно 179,671 тис. грн. Вирішено клопотати перед вищестоящими органами Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС про списання даного сховища з балансу ДП «Львівський монтажно-заготівельний завод» ВАТ «Промсамтехмонтаж».

Листом Головного управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №1193/20.12-2 від 23 червня 2003 року, адресоване МНС України, начальнику Департаменту цивільного захисту описано зазначені обставини, що встановлені протоколом Львівської міської ради №19 від 17 липня 2003 року, зазначено, що сховища №48912 втратило свої захисні властивості внаслідок тривалого підтоплення ґрунтовими водами, а проведення ремонтних робіт значно перевищує залишкову вартість сховища, головне управління підтримало клопотання Львівського монтажно-заготівельного заводу ДП ВАТ «Промхімсантехмонтаж» щодо списання сховища №48912, як об`єкту цивільної оборони області.

На підтвердження зазначених обставин непридатності сховища долучено копію акту технічного обстеження сховища ЦО ДП Львівський монтажно-заготівельний завод ВАТ «Промхімсантехмонтаж» м.Львів, складений у 2002 році Державним інститутом проектування міст «Містопроект». У 2014 році складено акт комплексної перевірки (спеціального огляду) захисної споруди цивільної оборони (Сховища) №48912 щодо непридатності та невідповідності нормам сховища.

У відповідності до витягу з протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Промхімсантехмонтаж» №9 від 25 квітня 2002 року надано згоду на реорганізацію ДП Львівськький монтажно-заготівельний завод ВАТ «Промхімсантехмонтаж» шляхом перетворення його в окреме господарське товариство, яке буде являтися його правонаступником, про що 12 грудня 2003 року укладено договір №1/12 та 16 грудня 2003 року видано свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи.

З вивчених матеріалів вбачається, що директором ТОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод» Добощаком О.Б. ще в 2002-2003 роках заявлялось клопотання державним органам про непридатність сховища, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові до використання, невідповідність такого нормам, внаслідок затоплення ґрунтовими водами, а також клопотання про списання сховища з балансу. Однак, станом на 2025 рік дане сховище рахується на балансі заводу, тобто не списане.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Хоч сховища №48912, що по вул. Зеленій, 131 у м.Львові й перебуває на балансі ТОВ «Львівський монтажно-заготівельний завод», однак директором підприємства ОСОБА_2 вчинялися відповідні дії з 2002-2003 року щодо списання даного сховища з балансу підприємства.

При прийнятті відповідачем оскаржуваної постанови та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не враховано зазначених обставин, що у діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відсутня вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-3 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-3 КУпАП.

В контексті наведеного необхідно зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинення порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведе, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст.175-3 КУпАП.

Однак, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодних доказів, які б спростували заперечення позивача, які передбачені статтею 251 КУпАП та б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення (вини), передбаченого ч.2 ст.175-3 КУпАП.

З урахуванням викладеного при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено наявності вини ОСОБА_2 , а відповідно судом факту вчинення ним правопорушення за ч.2 ст.175-3 КУпАП з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи (ст.62 Конституції України), не встановлено.

Згідно із статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга №10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга №42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір, натомість представник останнього просить такі витрати залишити за позивачем. Оскільки позивач вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та не бажає відшкодовувати понесені ним витрати, а тому понесення таких необхідно залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст.241-246, 286 КАС України суд,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову серії ЛВ №002377 від 13 травня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-3 КУпАП закрити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду з урахуванням Перехідних положень КАС України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК