Справа № 320/36373/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

19 червня 2025 року м. Київ Справа № 320/36373/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 14.11.2024 №, яким застосовано штрафні санкції до ФОП ОСОБА_1 на суму 241 174,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення є протиправним, оскільки підстави для проведення перевірки відсутні, не вказані у наказі на перевірку, чим порушено пп.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, що не дозволило позивачу зрозуміти дійсні підстави проведення фактичної перевірки. Крім того, позивач вказує, що наказ на перевірку від 23.04.2023 № 2187-п не містить будь-яких посилань про наявність або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем чинного законодавства. Враховуючи викладене, на переконання позивача, фактична перевірка, здійснена на підставі вищенаведеного наказу, є такою, що проведена за відсутності законних на те підстав, а тому прийняте за її результатами спірне податкове-повідомлення підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обгрунтованим, оскільки перевірка здійснена на законних підставах, а за результатами її проведення до позивача застосовано штрафні санкції на загальну суму 241 174,00 грн. внаслідок порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР у вигляді проведення розрахункової операції без роздрукування відповідного розрахункового документа (встановленої форми), що підтверджує виконання розрахункової операції, а також пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР у вигляді порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. На підставі вищевикладених обставин, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав порушення процесуального строку на звернення до суду.

Клопотання аргументовано тим, що у даній справі оскаржується податкове повідомлення рішення від 14.11.2023 № в сумі 241 174,00 грн, яке було направлено на податкову адресу позивача та повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Контролюючим органом вказується також, що позивачем не здійснювались заходи адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення. При цьому, лише 31.07.2024 позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування спірного ППР, тобто з пропуском на його оскарження. Відтак, вважає, що позовна заява підлягає залишенню судом без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що спірне податкове повідомлення-рішення не було вручено позивачу, що змусило його з власної ініціативи звернутися до ГУ ДПС у м. Києві з адвокатським запитом від 07.02.2024 для його отримання. Як зазначає позивач, контролюючим органом надано відповідь листами від 14.02.2024 № 10717/6/26-15-07-05-07-07 та № 12273/6/26-15-07-05-07-07 від 20.02.2024, якими і було отримано оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відтак позивач просить суд поновити процесуальний строк звернення до суду з вищевикладених підстав.

Розглянувши клопотання сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, процесуальним законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, строк звернення до суду із цим позовом визначений в абзаці другому частини четвертої статті 122 КАС України та становить шість місяців.

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен був дізнатись, що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони, зокрема, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт про результати фактичної перевірки від 25.10.2023 №10378/Ж5/25-01-07-05-01.

Листом ГУ ДПС у Чернігівській області від 31.10.2023 № 632/7/25-01-07-05-06 надіслано матеріали фактичної перевірки до ГУ ДПС у м. Києві для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

На підставі акта перевірки від 14.11.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яке надіслане 15.11.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 та повернуто 15.12.2023 поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», відповідні докази містяться в матеріалах справи.

Заперечення на акт камеральної перевірки до ГУ ДПС у м. Києві не надходило. Іншого доведено не було.

Тому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України спірне податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим 15 грудня 2023 року. Тобто, оскаржуване у цій справі податкове повідомлення - рішення вважається належним чином врученими позивачеві в день проставлення Укрпоштою відмітки у довідці на рекомендованому повідомленні і саме з зазначеної дати починається відлік шестимісячного строку звернення до суду з оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Таким чином, з цього моменту (з 15.12.2023) і повинен обраховуватися шестимісячний строк на звернення до суду позивача щодо оскарження вищевказаного рішення відповідача.

Разом з тим, позивач, звернувшись до суду з оскарження податкового повідомлення-рішення 31.07.2024, здійснив пропуск передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того, позивач у своєму клопотанні про поновлення строку на звернення до суду зазначає, що на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 №, однак вказане податкове повідомлення так і не було вручено позивачу, що змусило позивача звернутись до ГУ ДПС у м. Києві з адвокатським запитом від 07.02.2024 №84/02-24 до Головного управління ДПС у м. Києві

Так, суд звертає увагу, що вищевстановлені судом обставини спростовують вказані твердження позивача, оскільки відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України оскаржуване рішення вважається належним чином врученим у грудні 2023 року, тому позивач повинен був звернутись до суду із даним позовом ще до червня 2023 року, проте звернувся лише у липні 2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 по справі №9901/601/19 висловила наступні правові висновки, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Поважними визнаються обставини, які об`єктивно є непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд зауважує, що неналежна організація процесу із подання позову з боку відповідальних осіб позивача, виникнення організаційних складнощів у юридичної особи для своєчасного подання позову є суб`єктивною причиною, а негативними наслідками, які настали у зв`язку з такою причиною та певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2021 у справі №640/20314/20, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, викладені представником позивача обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі, не пов`язані з об`єктивними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Суд дійшов висновку, що позивач звернувся з пропуском строку і ним не наведено поважних причин, які стали перешкодою для звернення до суду у встановлений строк.

Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, оскільки позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а висновок суду, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2024 № - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.