Справа № 320/52283/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Київ справа №320/52283/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жукової Є.О., суддів Діски А.Б., Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні партнери»
доНаціональної комісії з цінних паперів та фондового ринку
провизнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні партнери» (позивач/ ТОВ «КУА «Інвестиційні партнери») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (відповідач/ НКЦПФР), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про застосування заходів впливу контрольного характеру від 17.10.2024 щодо ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційні партнери" (вихідний №14/14/652/С03 від 24.10.2024).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 справа розподілена судді Донцю В.А.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справами доказами після спливу строків для подання заяв по суті.

У зв`язку із звільненням головуючого судді з посади, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 справу передано судді Жуковій Є.О.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.03.2025 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Жукова Є.О., судді Діска А.Б., Кочанова П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 справу №320/52283/24 прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку. Суд ухвалив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження колегією суддів: головуючого судді Жукової Є.О., суддів Діски А.Б., Кочанової П.В., призначити справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У судовому засіданні 16 квітня 2025 року суд порадившись на місці ухвалив закрити підготовче провадження у справи та перейти до судового розгляду справи по суті. У судовому засіданні учасниками справи заявлені клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи клопотання сторін, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на місці ухвалив продовжувати розгляд справи у письмовому провадженні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність оскаржуваної постанови з огляду на відсутність порушень умов ліцензування з боку позивача. Як вказує позивач, Товариство не допускало порушень профільного законодавства, зазначених в постанові, а отже відсутні підстави для застосування по відношенню до нього заходів впливу контрольного характеру, що свідчить про незаконність та протиправність такої постанови і наявність підстав для її скасування.

Позивач зазначає, що укладання Договору доручення не свідчить про передачу функцій по управлінню активами АТ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» третім особам. Договір доручення не надає право Повіреному визначати юридичну долю майна Довірителя, не містить найголовніших ознак управління активами інститутів спільного інвестування (ІСІ), всі кошти, які отримує повірений згідно умов Договору доручення, підлягають передачі Довірителю.

За посиланнями позивача, саме Товариством позивача в рамках управління активами AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС" було визначено юридичну долю активів даного ІСІ (Нерухомого майна), а саме: особу, з якою мав бути укладений попередній договір купівлі-продажу майнових прав; строк, до якого мав бути укладений основний договір; істотні умови основного договору (конкретні квартири, майнові права на які підлягали відчуженню, вартість таких майнових прав). Повірений же згідно з умовами Договору доручення зобов`язаний був лише як виконавець вчинити дії, визначені Товариством у Замовленні. Водночас, кошти, які отримує Повірений за результатами виконання Договору доручення та Замовлення, він зобов`язаний перерахувати на рахунок AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС". Серед обмежень діяльності КУА під час управління активами ІСІ відсутні заборони та обмеження щодо використання механізму продажу та/або купівлі певного активу ІСІ, шляхом залучення фактичного виконавця (повіреного) за договором доручення.

Позивач зазначає, що Наглядовою радою AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС" і Товариством спільно було прийнято рішення залучити Повіреного для фактичного виконання дій по реалізації активів - майнових прав на нерухоме майно, на вигідних умовах, визначених Договором доручення та Замовленням, що підтверджується тим, що Договір доручення підписано як Товариством так і Секретарем Наглядової Ради AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС". Таким чином, спільне рішення Наглядової ради AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС" і Товариства щодо залучення Повіреного з метою реалізації об`єкту викликане доцільністю застосування даного заходу.

Також, за посиланнями позивача, обмеження щодо діяльності КУА під час управління активами ІСІ визначені ч.2 ст.64 Закону про ІСІ та розділом V Положення про управління активами. Серед таких обмежень, а також роз`яснень комісії відсутні заборони та обмеження щодо використання механізму продажу та/або купівлі певного активу ІСІ шляхом залучення фактичного виконавця (повіреного) за договором доручення.

Зазначає, що позиція позивача підтверджується і листом бізнес-омбудсмена за вих. №2891 від 14.10.2024.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості, оскільки ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» всупереч вимогам законодавства передало функцію управління активами АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» щодо відчуження майнових прав на об`єкт будівництва які перебували в активах КІФ третій особі - ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН».

ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ», в результаті укладення договору доручення № 21/09-23-1 від 21.09.2023 порушено наступні норми законодавства: пункту 1 глави 1 розділу ІІ Ліцензійних умов № 92, яким встановлено, що ліцензіат при провадженні діяльності з управління активами інституційних інвесторів зобов`язаний дотримуватись вимог законодавства України та внутрішніх документів ліцензіата; частини першої статті 14 Закону України «Про інститути спільного інвестування» якою встановлено, що управління активами корпоративного фонду на підставі відповідного договору здійснює компанія з управління активами; абзацу 1 частини шостої статті 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування», яким визначено, що у відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах такого фонду на підставі договору про управління активами; пункту 13 частини другої статті 64 Закону України «Про інститути спільного інвестування», відповідно до якого компанія з управління активами під час провадження діяльності з управління активами інституту спільного інвестування не має права: укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені компанії з управління активами); частини першої статті 70 Закону України «Про інститути спільного інвестування» якою встановлено, що кошти корпоративного фонду зараховуються на його рахунок у банку; підпункту 1 пункту 1 розділу IV Положення № 1414, відповідно до якого КУА або особа, яка здійснює діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами), повинна виконувати щодо активів інституційного інвестора, які перебувають в її управлінні, такі обов`язки: - управляти активами інституційного інвестора відповідно до вимог законодавства; частини двадцять п`ятої статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», відповідно до якої професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків не має права передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

За посиланнями відповідача, укладення КУА договорів доручення з третьою особою, на умовах, зазначених в запиті, суперечить вимогам законодавства, оскільки укладення договорів, зазначених в пункті 2.1 Договору доручення, що стосуються об`єктів нерухомості та майнових прав на нерухоме майно, що входять до складу активів венчурного ІСІ, управління активами якого здійснює КУА, становить частину провадження такою КУА професійної діяльності на ринках капіталу діяльності з управління активами інституційних інвесторів. При цьому, відповідно до пункту 3 частини першої статті 1006 ЦКУ, повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення, проте, кошти, перераховані 02.10.2023, 03.10.2023, 04.10.2023 на рахунок ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН», станом на 27.09.2024, все ще перебували на рахунку ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН», а не на рахунку корпоративного фонду у банку.

Відповідач зазначає, передача права укладати договори купівлі-продажу нерухомого майна виходить за межі допустимих повноважень третьої особи (Повіреного) і по суті є передачею функцій управління активами, що є порушенням вимог закону. Повірений здійснював юридичні дії, які впливають на склад і вартість активів корпоративного фонду, включаючи укладення договорів купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно та отримання за це коштів. Управління активами передбачає виключно діяльність КУА, а не третіх осіб, навіть якщо їх дії формально оформлені через договори доручення.

Відповідач наголошує, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про ІСІ, управління активами є виключною компетенцією КУА. Будь-які внутрішні корпоративні документи не можуть суперечити цим вимогам, тобто вимоги законодавства мають пріоритет. Навіть якщо договори доручення прямо не заборонені, передача ключових функцій управління активами (укладення договорів, отримання коштів) третій особі є порушенням сутності управління активами в розумінні Закону про ІСІ, у даному випадку Повірений виконував дії, які безпосередньо впливають на активи корпоративного фонду, що порушує вимоги законодавства.

КУА може залучати третіх осіб до здійснення процесів, надання послуг, виконання робіт, що становлять частину провадження КУА професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках шляхом укладання договору про аутсорсинг, водночас, договір доручення між КУА та третіми особами може вважатись переданням ліцензії, що заборонено Законом України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки».

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач помилково ототожнює поняття "управління активами" з поняттям "виконання доручення" не обґрунтовуючи це жодними нормами матеріального права та не спростовуючи доводи, викладені позивачем у позовній заяві.

Звертає увагу, що Договір доручення передбачає лише фактичні виконавчі дії ТОВ "СК" за вказівками і чіткими дорученнями Товариства та без права самостійного прийняття рішень щодо розпорядження активами Фонду, що підтверджується положеннями п.п. 3.3, 4.1. та 4.2 Договору доручення, а також випливає з Замовлення № 1 від 21.09.2023 до Договору доручення № 21/09-23-1 від 21.09.2023. Як наслідок Договір доручення не містить ключової ознаки управління активами - права розпоряджатися активами (визначати їх кінцеву юридичну долю), наявність якого випливає з суті цього виду діяльності та функцій компанії з управління активами, визначених у п. 1 розділу ІІІ "Положення про особливості здійснення діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами)", затвердженого Рішенням Комісії 06.08.2013 № 1414, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.08.2013 за № 1486/24018.

На переконання позивача, зі змісту Договору доручення чітко вбачається, що ТОВ "СК" не наділяється правом визначати юридичну долю активів АТ "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС" (Нерухомого майна), а розпорядження таким майном здійснює сам Довіритель, від імені та в інтересах якого діє Товариство, шляхом надання Повіреному чітких та конкретних вказівок щодо того з ким укладати договори відносно такого майна та на яких умовах (Замовлення).

Зазначає, згідно з умовами Договору доручення Повірений перераховує на Фонд кошти, отримані саме за основними договорами купівлі-продажу майнових прав як плату за відчуження майна Довірителя. Як наслідок, твердження відповідача у відзиві про те, що кошти, отримані Повіреним згідно з Попереднім договором від 29.09.2023 мали негайно бути перераховані на Фонд, а їх неперерахування свідчить про втрату контролю Товариства над активами такого Фонду, є безпідставними, оскільки вказані кошти не є коштами фонду.

Позивач акцентує, відповідно до норм законодавства Товариство має право залучати третіх осіб для виконання необхідних завдань в процесі здійснення управління активами ІСІ. При цьому, норми Закону про ринки капіталу не містять вимог щодо конкретного виду договору який має бути укладений для забезпечення такого аутсорсингу, а сама Комісія на виконання вимог ч. 6 ст. 70 Закону про ринки капіталу не встановила жодних вимог до відповідних договорів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери» відповідно до виданої ліцензії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серії АЕ № 294702 здійснює професійну діяльність на фондовому ринку - діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами).

02 серпня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку у відношенні ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» складено проект акта про вчинення порушення профільного законодавства від 02 серпня 2024 року.

02 серпня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято постанову про початок фіксації факту вчинення порушення профільного законодавства.

ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» за вих.№258 від 16.08.2024 направлені пояснення та документи Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку.

05 вересня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку складено акт №14/14/41/С03 про вчинення порушення профільного законодавства.

За висновками акта від 05.09.2024 №14/14/41/С03 ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ», в результаті укладення договору доручення № 21/09-23-1 від 21.09.2023 порушено наступні норми законодавства:

пункту 1 глави 1 розділу ІІ Ліцензійних умов № 92, яким встановлено, що ліцензіат при провадженні діяльності з управління активами інституційних інвесторів зобов`язаний дотримуватись вимог законодавства України та внутрішніх документів ліцензіата;

частини першої статті 14 Закону України «Про інститути спільного інвестування» якою встановлено, що управління активами корпоративного фонду на підставі відповідного договору здійснює компанія з управління активами;

абзацу 1 частини шостої статті 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування», яким визначено, що у відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах такого фонду на підставі договору про управління активами;

пункту 13 частини другої статті 64 Закону України «Про інститути спільного інвестування», відповідно до якого компанія з управління активами під час провадження діяльності з управління активами інституту спільного інвестування не має права: укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені компанії з управління активами);

частини першої статті 70 Закону України «Про інститути спільного інвестування» якою встановлено, що кошти корпоративного фонду зараховуються на його рахунок у банку;

підпункту 1 пункту 1 розділу IV Положення № 1414, відповідно до якого КУА або особа, яка здійснює діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами), повинна виконувати щодо активів інституційного інвестора, які перебувають в її управлінні, такі обов`язки: - управляти активами інституційного інвестора відповідно до вимог законодавства;

частини двадцять п`ятої статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», відповідно до якої професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків не має права передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

05 вересня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято постанову про завершення фіксації факту вчинення порушення профільного законодавства №14/14/418/С03.

30 вересня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято постанову про початок проведення розгляду справи про правопорушення (№14/14/519/С03 від 01.10.2024).

02 жовтня 2024 року ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» за вих.№351 направлені Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку заперечення проти акту про чинення порушення профільного законодавства від 05.09.2024.

17 жовтня 2024 року Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку прийнято постанову про застосування заходів впливу контрольного характеру (№14/14/652/С03 від 24.10.2024), якою за провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках з порушенням умов ліцензування, застосовано у відношенні ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» основний захід впливу контрольного характеру у вигляді фінансової санкції (штрафу) у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп., додатковий захід впливу контрольного характеру у вигляді зобов`язання утримуватись від протиправного діяння (дії або бездіяльності) в майбутньому.

Позивач, вважаючи постанову про застосування заходів впливу контрольного характеру протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері здійснення державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків визначаються Законом України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» від 30.10.1996 № 448/96-ВР (надалі - Закон №448/96-ВР, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Цей Закон визначає правові засади здійснення державного регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків та державного контролю за емісією (видачею) і обігом, укладенням та виконанням фінансових інструментів в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №448/96-ВР державне регулювання та нагляд за діяльністю на ринках капіталу та організованих товарних ринках (далі - державне регулювання та нагляд) здійснюють Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) (далі - Комісія) та інші державні органи у межах повноважень, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону №448/96-ВР Комісія проводить інспекції з метою забезпечення дотримання вимог профільного законодавства, виявлення та зменшення ризиків невідповідності діяльності осіб, щодо яких проводяться інспекції, таким вимогам, а також зменшення негативних наслідків реалізації таких ризиків.

Предметом інспекції може бути дотримання вимог профільного законодавства кількома особами, щодо яких проводиться інспекція.

Частинами першою-четвертою статті 36 Закону №448/96-ВР встановлено:

Фіксація кожного факту вчинення порушення профільного законодавства здійснюється уповноваженим на супроводження в порядку, встановленому цією статтею.

Уповноважений на супроводження складає проект акта про вчинення порушення профільного законодавства у разі наявності доказів вчинення порушення профільного законодавства, достатніх для складання такого проекту, в отриманих:

1) документах від структурного підрозділу Комісії, який здійснює нагляд на ринках капіталу та організованих товарних ринках;

2) матеріалах інспекції;

3) матеріалах розслідування.

Уповноважений на супроводження надсилає зазначений проект акта особі, щодо якої планується скласти акт про вчинення порушення профільного законодавства (далі - акт про правопорушення), для надання коментарів, пропозицій, пояснень та/або заперечень із зазначенням строку для їх надання, який не може становити менше п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання проекту такою особою.

Акт про правопорушення має містити:1) ідентифікаційні дані особи, щодо якої складено акт; 2) посилання на норми законодавства (статті, частини, пункти), порушення вимог яких зафіксовано у діях особи, щодо якої складено акт; 3) узагальнені доводи уповноваженого на супроводження щодо предмета розгляду справи про порушення профільного законодавства; 4) обставини, що підтверджують доводи уповноваженого на супроводження, з посиланням на відповідні докази; 5) пропоновані заходи впливу, яких уповноважений на супроводження вважає за необхідне вжити за результатами проведення розгляду справи про порушення профільного законодавства. У разі якщо уповноважений на супроводження вважає за необхідне застосувати до особи фінансові санкції (штрафи), зазначається конкретний розмір такої санкції в межах, передбачених статтею 50 цього Закону; 6) підпис уповноваженого на супроводження.

Інші вимоги до змісту та оформлення акта про правопорушення встановлюються Комісією.

Уповноважений на супроводження у випадках, встановлених Комісією як колегіальним органом, разом з проектом акта про правопорушення може направити проект угоди про врегулювання наслідків вчинення порушення профільного законодавства, складений відповідно до вимог статті 38 цього Закону.

Особа, щодо якої планується скласти акт про правопорушення, може відмовитися від пропозиції укладення угоди про врегулювання наслідків вчинення порушення профільного законодавства (далі - угода про врегулювання) або протягом зазначеного уповноваженим на супроводження строку надати пропозиції щодо зміни тексту проекту такої угоди.

У разі якщо уповноваженим на супроводження не направлено проект угоди про врегулювання, особа, щодо якої планується скласти акт про правопорушення, може самостійно запропонувати укладення такої угоди, проект якої складається та розглядається з урахуванням вимог статті 38 цього Закону.

У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди про врегулювання факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №448/96-ВР метою розгляду справ про порушення профільного законодавства (далі - справи про правопорушення) є:

1) захист осіб, які не вчиняли порушень профільного законодавства, від притягнення до відповідальності;

2) притягнення до відповідальності осіб, які вчинили порушення профільного законодавства;

3) застосування належних правових процедур врегулювання наслідків вчинення порушень профільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону №448/96-ВР Комісія за результатами здійснення нагляду, проведення інспекцій або розслідувань на ринках капіталу та організованих товарних ринках має право притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні профільного законодавства.

Порядок розгляду справ про порушення профільного законодавства (далі - порядок розгляду) встановлюється Комісією як колегіальним органом.

Уповноважений (уповноважені) на розгляд справ, визначений (визначені) згідно із частиною третьою цієї статті, відповідно до порядку розгляду виносить (виносять) постанову про початок проведення розгляду справи про правопорушення та призначає (призначають) дату розгляду справи про правопорушення (акта про правопорушення або угоди про врегулювання). (частина восьма статті 37 Закону №448/96-ВР).

Згідно з частиною дев`ятою статті 37 Закону №448/96-ВР рішення, які у процесі проведення розгляду справи про правопорушення має право приймати уповноважений на розгляд справ, оформлюються постановами, розпорядженнями та іншими документами відповідно до порядку розгляду.

Згідно з частиною десятою статті 37 Закону №448/96-ВР розгляд справи про правопорушення здійснюється у присутності особи, щодо якої складено акт про правопорушення або з якою укладено угоду про врегулювання, та/або у присутності уповноваженого представника такої особи.

У разі якщо особа, щодо якої складено акт про правопорушення або з якою укладено угоду про врегулювання, та/або її уповноважений представник були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи про правопорушення, але без поважних причин не з`явилися, такий розгляд може бути здійснений уповноваженим (уповноваженими) на розгляд справи за її (його) відсутності. У такому разі уповноважений (уповноважені) на розгляд справи повинен (повинні) мати докази, які підтверджують факт отримання такою особою (її уповноваженим представником) повідомлення про місце, дату та час розгляду справи про правопорушення.

Частиною 11 статті 37 Закону №448/96-ВР встановлено, у процесі проведення розгляду справи про правопорушення уповноважений (уповноважені) на розгляд справ повинен (повинні) надати особі, щодо якої складено акт про правопорушення та не укладено угоду про врегулювання, можливість:

1) надати коментарі, пояснення та/або заперечення щодо акта про правопорушення у строк не менше 10 робочих днів;

2) запропонувати укласти угоду про врегулювання.

У разі якщо після винесення постанови про початок проведення розгляду справи про правопорушення особа, щодо якої складено акт про правопорушення, запропонувала укласти угоду про врегулювання, така пропозиція розглядається уповноваженим на супроводження відповідно до статті 36 цього Закону.

У разі якщо за результатами розгляду пропозиції про укладення угоди про врегулювання таку угоду було укладено після винесення постанови про початок проведення розгляду справи про правопорушення, уповноважений (уповноважені) на розгляд справ зупиняє (зупиняють) розгляд акта про правопорушення та призначає (призначають) дату розгляду угоди про врегулювання.

Під час проведення розгляду справи уповноважений (уповноважені) на розгляд справ зобов`язаний (зобов`язані) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини можливого вчинення порушення профільного законодавства. Встановлення факту вчинення такого порушення не може здійснюватися на підставі доказів, отриманих з порушенням вимог, встановлених цим Законом.

Усі сумніви щодо доведеності вчинення особою порушення профільного законодавства тлумачаться на користь такої особи. (частина 12 статті 37 Закону №448/96-ВР).

Відповідно до частини 14 статті 37 Закону №448/96-ВР під час проведення розгляду справи про правопорушення уповноважений (уповноважені) на розгляд справ виносить (виносять) постанови:

1) про зупинення проведення розгляду справи про правопорушення;

2) про відновлення проведення розгляду справи про правопорушення;

3) про завершення проведення розгляду справи про правопорушення;

4) про встановлення факту порушення профільного законодавства;

5) про застосування заходів впливу контрольного характеру;

6) про затвердження угоди про врегулювання або про відмову у затвердженні угоди про врегулювання;

7) інші постанови, визначені законодавством.

У разі винесення постанови про затвердження угоди про врегулювання постанови, передбачені пунктами 3-5 цієї частини, не виносяться.

Передбачені цією частиною постанови направляються особі, щодо якої вони винесені, протягом п`яти робочих днів з дня винесення.

Відповідно до частини 22 статті 37 Закону №448/96-ВР постанова про застосування заходів впливу контрольного характеру виноситься у разі встановлення складу порушення профільного законодавства та за умови, що не закінчилися строки давності, визначені частиною двадцять першою цієї статті.

Згідно з частиною 23 статті 37 Закону №448/96-ВР при визначенні заходів впливу контрольного характеру, які підлягають застосуванню за наслідками встановлення вчинення порушення профільного законодавства, уповноважений (уповноважені) на розгляд справ зобов`язаний (зобов`язані) взяти до уваги такі обставини:

1) тяжкість і тривалість порушення;

2) фінансовий стан порушника та прогнозовані наслідки для його фінансового стану, спричинені застосуванням до такого порушника фінансових санкцій (штрафів) за порушення профільного законодавства;

3) вигода (отриманий прибуток або збитки, яких вдалося уникнути), одержана порушником внаслідок вчинення порушення (якщо сума вигоди може бути визначена);

4) збитки третіх осіб, спричинені внаслідок вчинення порушення, якщо сума таких збитків може бути визначена;

5) інші порушення профільного законодавства, вчинені порушником протягом останніх 10 років, що передують дню винесення відповідної постанови;

6) умисність або необережність вчинення порушення;

7) співпраця порушника з Комісією;

8) заходи, вжиті порушником з метою запобігання повторному вчиненню порушення;

9) наслідки вчинення порушення для фінансової системи та/або системи організованих товарних ринків, зокрема виникнення системних ризиків для функціонування ринків капіталу внаслідок вчиненого порушення;

10) обставини, що відповідно до закону обтяжують відповідальність;

11) обставини, що пом`якшують відповідальність;

12) інші обставини, що мають значення для об`єктивного визначення заходів впливу контрольного характеру.

У разі якщо порушником профільного законодавства є фінансова установа, нагляд за діяльністю якої здійснює Національний банк України, уповноважений (уповноважені) на розгляд справ також повинен (повинні) брати до уваги інформацію, отриману від Національного банку України, щодо діяльності зазначеного суб`єкта, зокрема про його фінансовий стан та прогнозовані для його діяльності наслідки, спричинені застосуванням фінансових санкцій (штрафів) за порушення профільного законодавства.

Відповідно до частини 24 статті 37 Закону №448/96-ВР уразі якщо станом на дату винесення постанови про встановлення факту порушення профільного законодавства або постанови про застосування заходів впливу контрольного характеру порушення профільного законодавства триває, уповноважений (уповноважені) на розгляд справ одночасно з винесенням відповідної постанови видає (видають) розпорядження про усунення порушення профільного законодавства, в якому зазначаються:

1) заходи, яких особа зобов`язана вжити з метою припинення порушення;

2) строк вжиття заходів, передбачених пунктом 1 цієї частини;

3) порядок звітування про вжиті заходи;

4) наслідки невиконання розпорядження.

Передбачене цією частиною розпорядження направляється особі, щодо якої воно видано, протягом п`яти робочих днів з дня видання.

Частинами 29 -30 статті 37 Закону №448/96-ВР встановлено, постанова, винесена відповідно до цієї статті, може бути оскаржена виключно до суду у порядку, встановленому законом.

У разі якщо винесена відповідно до цієї статті постанова про застосування заходів впливу контрольного характеру, якою передбачено застосування до особи заходу контрольного характеру у вигляді накладення штрафу, протягом одного місяця з дня набрання нею чинності не була самостійно виконана особою, щодо якої застосовано такий захід контрольного характеру, або не була оскаржена у судовому порядку, така постанова набуває статусу виконавчого документа, підлягає оформленню Комісією відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та передається до органів державної виконавчої служби для примусового виконання згідно із законом.

У разі якщо зазначена постанова протягом одного місяця з дня набрання нею чинності була оскаржена у судовому порядку та адміністративним судом було відкрито провадження у справі про визнання зазначеної постанови протиправною та скасування, така постанова набуває статусу виконавчого документа з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням щодо такої постанови з урахуванням строків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 49 Закону №448/96-ВР Комісія відповідно до вимог цього Закону з метою виконання завдань щодо державного регулювання та нагляду, передбачених частиною першою статті 2 цього Закону, у встановленому нею порядку може здійснювати заходи правозастосування, до яких належать коригувальні заходи, заходи раннього втручання та заходи впливу контрольного характеру.

Заходи впливу контрольного характеру здійснюються Комісією за вчинення порушень профільного законодавства з урахуванням обставин, визначених частиною двадцять третьою статті 37 цього Закону. Такими заходами є: застосування фінансової санкції (штрафу) (пункт 2 частини четвертої статті 49 Закону №448/96-ВР ); зобов`язання припинити протиправне діяння (дії або бездіяльність) та утримуватися від такого діяння у майбутньому (пункт 9 частини четвертої статті 49 Закону №448/96-ВР ).

За одне правопорушення може бути призначено лише один основний захід впливу контрольного характеру. До основного заходу впливу контрольного характеру може бути приєднано один чи декілька додаткових заходів впливу контрольного характеру, при цьому призначення основного та додаткових заходів впливу контрольного характеру оформлюється однією постановою про застосування заходів впливу контрольного характеру (частина восьма статті 49 Закону №448/96-ВР ).

27 квітня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення державного регулювання та нагляду на ринках капіталу та організованих товарних ринках» № 3585-IX.

Відповідно до пп 2 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 3585-IX установлено, що тимчасово, до 1 січня 2026 року, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку може застосовувати до фізичних та юридичних осіб фінансові санкції (штрафи) за: здійснення операції (операцій), пов`язаної (пов`язаних) з безпосереднім провадженням професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, для здійснення якої (яких) необхідна наявність відповідної ліцензії, без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності в межах такої професійної діяльності або провадження відповідного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню на підставі ліцензії, іншої ніж та, що надає право на провадження такого виду діяльності, або провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках з порушенням умов ліцензування - у розмірі від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 21 травня 2024 року № 627 затверджено Порядок фіксації факту вчинення порушення профільного законодавства та розгляду справ про порушення профільного законодавства в умовах воєнного стану (далі Порядок).

За вчинення порушення профільного законодавства за результатом проведення розгляду справи про правопорушення до Порушника застосовуються заходи впливу контрольного характеру, передбачені законом (пункт 44 Порядку).

Згідно з пунктом 45 Порядку при визначенні заходів впливу контрольного характеру, які підлягають застосуванню за наслідками встановлення вчинення порушення профільного законодавства, уповноважений (уповноважені) на розгляд справ зобов`язаний (зобов`язані) взяти до уваги такі обставини: 1) тяжкість і тривалість порушення; 2) фінансовий стан порушника та прогнозовані наслідки для його фінансового стану, спричинені застосуванням до такого порушника фінансових санкцій (штрафів) за порушення профільного законодавства; 3) вигода (отриманий прибуток або збитки, яких вдалося уникнути), одержана порушником внаслідок вчинення порушення (якщо сума вигоди може бути визначена); 4) збитки третіх осіб, спричинені внаслідок вчинення порушення, якщо сума таких збитків може бути визначена; 5) інші порушення профільного законодавства, вчинені порушником протягом останніх 10 років, що передують дню винесення відповідної постанови; 6) умисність або необережність вчинення порушення; 7) співпраця порушника з НКЦПФР; 8) заходи, вжиті порушником з метою запобігання повторному вчиненню порушення; 9) наслідки вчинення порушення для фінансової системи та/або системи організованих товарних ринків, зокрема виникнення системних ризиків для функціонування ринків капіталу внаслідок вчиненого порушення; 10) обставини, що відповідно до закону обтяжують відповідальність; 11) обставини, що пом`якшують відповідальність; 12) інші обставини, що мають значення для об`єктивного визначення заходів впливу контрольного характеру.

Судом встановлено, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні партнери» (КУА) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» (Фонд) укладено договір від 26 жовтня 2021 року №26/10-2021/1 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду, за умовами якого Фонд з метою проведення діяльності зі спільного інвестування доручає, а Компанія з управління активами за винагороду приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з управління активами Фонду від імені, в інтересах і за рахунок Фонду, відповідно до умов та протягом дії цього Договору та у відповідності до чинного законодавства України.

Компанія з управління активами зобов`язується здійснювати управління активами Фонду з метою отримання максимального інвестиційного доходу при мінімально можливих ризиках відповідно до Інвестиційної декларації Фонду, Регламенту Фонду, рішень Наглядової ради Фонду та чинного законодавства України.

За умовами вказаного договору, Компанія з управління активами зобов`язана, зокрема діяти в інтересах Фонду (формувати інвестиційний портфель відповідно до інвестиційної декларації з метою отримання максимального доходу при мінімально можливих ризиках з урахування умов, зазначених у договорі, кон`юнктури ринків капіталу, ризику вибору контрагента та інших факторів ризику) у відповідності до Регламенту Фонду, Інвестиційної декларації Фонду, рішень Наглядової ради Фонду та чинного законодавства України.

Компанія з управління активами під час провадження нею діяльності з управління активами Фонду не має права: набувати за рахунок активів Фонду майно та цінні папери тих видів, що не передбачені інвестиційною декларацією Фонду; здійснювати за власні кошти операції з активами Фонду; безоплатно відчужувати активи Фонду; брати позику або кредит, що підлягає поверненню за рахунок активів Фонду, в обсязі більше ніж 10 відсотків вартості чистих активів інституту спільного інвестування на строк понад три місяці з іншою метою, ніж використання цих коштів для викупу цінних паперів Фонду.

Відповідно до Інвестиційної Декларації Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» пріоритетними напрямами інвестиційної діяльності Фонду є: фінансова та страхова діяльність, будівництво, сільськогосподарська діяльність, переробна промисловість, операції з нерухомим майном.

За інформацією, наданою ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» на виконання вимог Положення про порядок складання та розкриття інформації компаніями з управління активами та особами, що здійснюють управління активами недержавних пенсійних фондів, та подання відповідних документів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Комісії від 02.10.2012 № 1343, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.10.2012 за № 1764/22076, станом на 31.08.2023 в активах АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» (реєстраційний код за ЄДРІСІ 13300251) наявні об`єкти незавершеного будівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вулиця Київська діл.1/1.

21 вересня 2023 року між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» (Довіритель/Ініціатор), від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору №26/10-2021/1 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 26 жовтня 2021 року, діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери», що має ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на здійснення професійної діяльності на ринках капіталу - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами) серії АЕ №294702 ід 14.02.2015, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» (Повірений), за умовами якого Довіритель доручає, а Повірений або уповноважена особа від Повіреного зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок Довірителя здійснити юридичні дії (надати послуги).

Так, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 17 жовтня 2024 року прийнято постанову про застосування заходів впливу контрольного характеру (№14/14/652/С03 від 24.10.2024), у відношенні ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ».

Оскаржувана постанова вмотивована тим, що в результаті укладення договору доручення № 21/09-23-1 від 21.09.2023 позивачем порушено вимоги пункту 1 глави 1 розділу ІІ Ліцензійних умов № 92, частини першої статті 14 Закону України «Про інститути спільного інвестування», абзацу 1 частини шостої статті 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування», пункту 13 частини другої статті 64 Закону України «Про інститути спільного інвестування», частини першої статті 70 Закону України «Про інститути спільного інвестування», підпункту 1 пункту 1 розділу IV Положення № 1414, частини двадцять п`ятої статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», відповідно до якої професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків не має права передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

Згідно акта про вчинення порушення профільного законодавства від 05.09.2024 (№14/14/1/С03 від 05.09.2024), мотивувальної частини постанови від 17.10.2024 (№14/14/652/С03 від 24.10.2024) вбачається, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку дійшла висновку, що ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» всупереч вимогам законодавства передало функцію управління активами АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» щодо відчуження майнових прав на об`єкт будівництва які перебували в активах КІФ третій особі, а саме, ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН».

Згідно приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду даного спору слід встановити, чи мало місце порушення, за яке прийнято відповідачем оскаржуване рішення та чи передбачені за таке порушення наслідки законом та чи є такі пропорційними самому порушенню.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діяльність з управління активами інституційних інвесторів це професійна діяльність учасника ринків капіталу - компанії з управління активами, що провадиться нею за винагороду від свого імені або на підставі відповідного договору з інституційними інвесторами.

Діяльність з управління активами інституційних інвесторів регулюється спеціальним законодавством.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про інститути спільного інвестування», активи інституту спільного інвестування - сформована за рахунок коштів спільного інвестування сукупність майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості та спеціальних майнових прав на них, корпоративних прав, майнових прав і вимог та інших активів, передбачених законами та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про інститути спільного інвестування», управління активами корпоративного фонду на підставі відповідного договору здійснює компанія з управління активами.

Абзацом першим частини шостої статті 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що у відносинах з третіми особами компанія з управління активами корпоративного фонду повинна діяти від імені та в інтересах такого фонду на підставі договору про управління активами.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 64 Закону України «Про інститути спільного інвестування», компанія з управління активами під час провадження діяльності з управління активами інституту спільного інвестування не має права: укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені компанії з управління активами.

Частиною першою статті 66 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що діяльність з управління активами інституту спільного інвестування провадиться компанією з управління активами на підставі ліцензії, що видається Комісією в порядку, встановленому законодавством.

Частиною двадцять п`ятою статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» встановлено, що професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків не має права передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 06.08.2013 № 1414 затверджено Положення про особливості здійснення діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 серпня 2013 р. за № 1486/24018 (положення №1414).

Інвестиційна політика інституційного інвестора - система заходів, планування, програм, спрямованих на формування та здійснення управління інвестиційним портфелем інституційних інвесторів відповідно до основних напрямів інвестиційної діяльності інституційних інвесторів, визначених інвестиційною декларацією (пункт 2 Розділу І Положення №1414).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Положення №1414 встановлено, особа, яка здійснює управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами), виконує такі функції: 1) аналізує активи, що належать інституційному інвестору та знаходяться в її управлінні, та активи, у які планується здійснити інвестування; 2) здійснює моніторинг вартості активів, що належать інституційному інвестору та знаходяться в її управлінні; 3) проводить розрахунок ризиків при здійсненні інвестування активів, що належать інституційному інвестору та знаходяться в її управлінні; 4) здійснює розрахунок дохідності та ризикованості інвестиційного портфеля інституційного інвестора; 5) складає та надає до Комісії звітність та іншу інформацію відповідно до законодавства; 6) забезпечує режим конфіденційності щодо планування інвестиційної діяльності інституційного інвестора; 7) забезпечує розкриття інформації відповідно до законодавства.

Відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 1 Розділу IV Положення №1414 КУА або особа, яка здійснює діяльність з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами), повинна виконувати щодо активів інституційного інвестора, які перебувають в її управлінні, такі обов`язки: управляти активами інституційного інвестора відповідно до вимог законодавства; діяти в інтересах інституційного інвестора (формувати інвестиційний портфель відповідно до інвестиційної декларації з метою отримання максимального доходу при мінімально можливих ризиках з урахуванням умов, зазначених у договорі про управління активами, кон`юнктури ринку цінних паперів, ризику вибору контрагента та інших факторів ризику).

Згідно з пунктом 1 Розділу V Положення №1414 КУА під час провадження діяльності з управління активами інститутів спільного інвестування не має права: 1) набувати за рахунок активів інститутів спільного інвестування майно та цінні папери тих видів, що не передбачені інвестиційною декларацією інститутів спільного інвестування; 2) здійснювати за власні кошти операції з активами інститутів спільного інвестування, якими вона управляє; 3) безоплатно відчужувати активи інститутів спільного інвестування; 4) брати позику або кредит, що підлягає поверненню за рахунок активів інститутів спільного інвестування, в обсязі більше ніж 10 відсотків вартості чистих активів інституту спільного інвестування на строк понад три місяці з іншою метою, ніж використання цих коштів для викупу цінних паперів інституту спільного інвестування; 5) надавати позику за рахунок активів інститутів спільного інвестування; 6) використовувати активи інститутів спільного інвестування для забезпечення виконання зобов`язань, стороною в яких не є такий інститут спільного інвестування; 7) придбавати за рахунок активів інститутів спільного інвестування векселі, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами Комісії; 8) розміщувати цінні папери інших емітентів, крім цінних паперів інститутів спільного інвестування, активами яких вона управляє; 9) укладати договори купівлі-продажу з пов`язаними особами такої КУА, крім договорів з інвестиційними фірмами щодо розміщення та викупу цінних паперів інститутів спільного інвестування; 10) укладати договори позики (процентні та безпроцентні) з пов`язаними особами такої КУА; 11) продавати цінні папери інститутів спільного інвестування зберігачу активів інститутів спільного інвестування, депозитарію, оцінювачу майна інститутів спільного інвестування та аудитору (аудиторській фірмі) такого інституту спільного інвестування, а також органам державної влади та органам місцевого самоврядування; 12) відчужувати майно, що становить активи відповідного інституту спільного інвестування, до активів самої КУА; 13) укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені КУА; 14) укладати від імені інститутів спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише інститутами спільного інвестування; 15) відчужувати майно, яке належить КУА, до активів інститутів спільного інвестування; 16) відчужувати майно, яке становить активи інституту спільного інвестування, на користь іншого інституту спільного інвестування, яким КУА управляє, крім випадку перерахування коштів з рахунку одного інституту спільного інвестування на рахунок іншого інституту спільного інвестування при конвертації цінних паперів інституту спільного інвестування; 17) надавати кредити за рахунок активів інститутів спільного інвестування; 18) запевняти учасників інститутів спільного інвестування у беззаперечному отриманні доходу від придбаних цінних паперів інститутів спільного інвестування (чи його певного розміру) або у відсутності збитків від інвестування в цінні папери, робити заяви, які можуть бути розцінені як гарантії зазначеного; 19) обмеження діяльності КУА, передбачені підпунктами 5, 7, 9, 10 та 12 цього пункту, не поширюються на діяльність КУА венчурного фонду.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що управління активами діяльність, яка полягає у керуванні певним майном, яке вважається майном інвестиційного фонду, а також коштами, які також є коштами інвестиційного фонду. Діяльність компанії з управління активами завжди здійснюється в інтересах фонду, який складається із активів, що належать інвесторам, але знаходяться в управлінні компанії з управління активами та обліковуються окремо від активів керуючої компанії.

При цьому, у нормах профільного законодавства міститься пряма заборона укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені компанії з управління активами, а також передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

У контексті справи, що розглядається, ключовим є питання наявності передачі позивачем функції управління активами АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» третій особі - ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН» внаслідок укладання договору доручення.

Як зазначено вище, 21 вересня 2023 року між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» (Довіритель/Ініціатор), від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору №26/10-2021/1 про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 26 жовтня 2021 року, діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні Партнери», що має ліцензію Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на здійснення професійної діяльності на ринках капіталу - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльність з управління активами) серії АЕ №294702 ід 14.02.2015, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» (Повірений), з другої сторони, укладено Договір доручення №21/09-23-1, за умовами якого передбачено наступне.

« 2.1. За цим Договором Довіритель доручає, а Повірений або Уповноважена особа від Повіреного зобов`язується від імені, в інтересах та за рахунок Довірителя здійснити наступні юридичні дії (надати Послуги):

2.1.1. укладати будь-які Попередні договори стосовно будь-якого Нерухомого майна, власником якого є Довіритель на умовах, визначених за власним розсудом Повіреного з урахуванням істотних умов (предмет, ціна, строк дії) таких договорів;

2.1.2. здійснювати підготовку в укладенні Довірителем Основних договорів або укладати Основні договори купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, власником якого є Довіритель на умовах, визначених за власним розсудом Повіреного з урахуванням істотних умов (предмет, ціна, строк дії) таких договорів.

Здійснення Повіреним або Уповноваженою особою від Повіреного підготовки в укладенні Довірителем Основних договорів полягає в підготовці проектів таких договорів, в отриманні необхідних документів для укладання договорів, попередньому узгодженню з Продавцем або Покупцем дати, часу і місця укладання договорів та повідомлення Довірителя про дату, час і місце укладання договорів у Звіті Повіреного.»

«…3.3. Повірений зобов`язується:

3.3.1. в ході виконання доручення вчинити дії, передбачені п. 2.1 Договору, та діючи в інтересах Довірителя, домагатися найкращого виконання Замовлень Довірителя, враховуючи умови, зазначені в Замовленні, кон`юнктуру ринку нерухомості, ризик вибору контрагентів та інші фактори ризику;

3.3.2. не пізніше ніж за один день до моменту укладання Довірителем Основних договорів скласти Звіт Повіреного та надати його Довірителю разом з оригіналами документів, укладених Повіреним від імені Довірителя на виконання умов Договору.

У разі не укладення Довірителем Основних договорів звіт надається Довірителю протягом 15 робочих днів з дати закінчення строку дії Попереднього договору;

3.3.3. протягом одного робочого дня з моменту укладення Основного договору Повіреним надати Довірителю Звіт та оригінали документів, укладених на виконання Замовлення та ідентифікацію контрагента (якщо це передбаче но законодавством);

3.3.4. забезпечити належний облік коштів Довірителя, отриманих за Договорами на виконання, відособлено від власних коштів;

3.3.5. надати Довірителю інформацію про фактори ризиків, що пов`язані зі здійсненням операцій з Нерухомим майном;

3.3.6. надавати відповіді на письмові запити Довірителя відповідно до Договору;

3.3.7. під час укладання Договорів на виконання, проводити ідентифікацію та верифікацію Орендарів, інших осіб з метою подальшої передачі ідентифікації Довірителю (якщо це передбачено законодавством):

3.3.8. під час виконання дій, передбачених цим Договором, дотримуватися вимог законодавства України, в тому числі законодавства про захист прав споживачів;

3.3.9. точно слідувати вказівкам, що містяться в Замовленні та не відступати від них, за виключенням випадків коли їх порушення або недотримання було здійснено в інтересах Довірителя та сприяло найкращому виконанню його Замовлення, а Повірений при цьому не мав змоги надіслати Довірителю попередній запит або не отримав своєчасно відповідь на свій запит.

3.4. Повірений або Уповноважена особа від Повіреного має право:

3.4.1. встановлювати контакти з Продавцями або Покупцями за допомогою телефонного, поштового, факсимільного, електронного зв`язку, смс-повідомлення, мобільного додатку типу "месенджер" з метою надання Послуг;

3.4.2. проводити інформаційні зустрічі з Продавцями або Покупцями з метою надання інформації, пов`язаної з прийняттям в експлуатацію Об`єкту будівництва та реєстрації права власності на Нерухоме майно;

3.4.3. представляти інтереси Довірителя в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності, банківських установах, органах нотаріату;

3.4.4. на підставі Довіреності, укладати з Продавцями або Покупцями від імені Довірителя договори, передбачені п, 2.1 Договору, та вносити зміни, розривати зазначені договори та/або здійснювати заміну сторони (у разі необхідності);

3.4.5. подавати від імені Товариства будь-які документи, довідки, включаючи заяви (в тому числі Заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо внесення відомостей (змін до них) у відповідні установи, отримувати необхідні документи (в тому числі отримувати Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), робити запити у відповідні установи, розписуватись від імені Товариства, засвідчувати вірність копій документів;

3.4.6. отримувати відповідно до умов Договорів на виконання кошти;

3.4.7. вчасно та у повному обсязі отримувати від Довірителя Винагороду Повіреного відповідно до умов Договору та Звіту Повіреного;

3.4.8. надавати державним органам на їх запити інформацію у випадках, якщо таке надання є обов`язковим згідно з чинним законодавством;

3.4.9. відмовитися від цього Договору шляхом направлення письмового повідомлення Довірителю;

3.4.10. користуватися послугами третіх осіб при виконанні умов даного Договору;

3.4.11 передоручати третім особам свої повноваження (за довіреністю) повністю або частково.»

З матеріалів справи вбачається, за результатом укладання цього Договору доручення було укладено Попередній договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно №29/09-23-1ЖВ від 29.09.2023 року між АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС» (надалі КІФ, Продавець), від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення № 21/09-23-1 від 21.09.2023 діє ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН» (надалі Повірений) та ТОВ «ІНЖУР» яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Пайового інвестиційного фонду «ІнжурБУД» (надалі Покупець).

Відповідно до пункту 1.1.1. Договору № 29/09-23-1ЖВ від 29.09.2023 Об`єкт будівництва - Будівництво багатоквартирних житлових будинків з об`єктами соціальної інфраструктури по вул. Київській діл. 1/1 в с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області.

Також, відповідно до пункту 1.2. Договору № 29/09-23-1ЖВ від 29.09.2023 року Майнові права на Квартири належать Продавцю, тобто АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС», на підставі договору генерального підряду № 3 від 19.01.2018 року.

Відповідно до пункту 4.2. Договору № 29/09-23-1ЖВ від 29.09.2023 кошти перераховані на рахунок ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН», що підтверджується копіями платіжних інструкцій в національній валюті № 4747 від 02.10.2023, № 4753 від 03.10.2023 та № 4754 від 04.10.2023.

З системного аналізу умов договору доручення №21/09-23-1 вбачається, що ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН» (Повірений) уповноважений на укладання як попередніх, так і основних договорів купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, власником якого є АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС», при цьому, за умовами вказаного договору, укладання таких договорів можливе, у тому числі, і на умовах, визначених за власним розсудом Повіреного. За вказаним договором Повірений не обмежений у визначені умов договорів купівлі-продажу, внесенні змін до таких договорів та їх розірвання, а також надано право Повіреному передоручати третім особам свої повноваження.

Суд враховує, що майнові права, у тому числі майнові права на нерухоме майно, входять до складу активів інституту спільного інвестування

Суд враховує, укладання договорів купівлі-продажу таких майнових прав має юридичних вплив на такі майнові права, як наслідок, вносить зміни до такого активу.

Суд враховує і те, що надання повіреному права власного розсуду щодо визначення умов таких договорів купівлі-продажу, у тому числі укладання і розірвання таких договорів, свідчить про наділення впливом повіреного на такі майнова права на нерухоме майно, отже, повірений, за вказаним договором, беззаперечно має вплив на зміну активу довірителя.

Зіставлення норм Положення № 1414 та умов договору доручення свідчить про те, що Повіреному фактично надані повноваження, які є аналогічними тим, що повинні виконуватись компанією з управління активами.

Отже, враховуючи умови договору доручення №21/09-23-1 від 21.09.2023, ТОВ «КУА «ІНВЕСТИЦІЙНІ ПАРТНЕРИ» всупереч вимогам законодавства передало функцію управління активами АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС», щодо відчуження майнових прав на об`єкт будівництва, які перебували в активах КІФ третій особі - ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН», що свідчить про обґрунтованість висновків Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, викладених в акті про вчинення порушення профільного законодавства від 05.09.2024 (вих.№14/14/418/СОЗ від 05.09.2024), та, як наслідок, про наявність правових підстав для застосування заходів впливу контрольного характеру до позивача згідно оскаржуваної постанови від 17.10.2024 (вих. №14/14/652/С03 від 24.10.2024).

Щодо посилань позивача, що ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН» не передавались жодні права на управління майном АТ «ЗНВКІФ «ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС», а ТОВ «СМАЙЛ КОНСТРАКШН» виступало виключно виконавцем, який повинен був виконувати конкретні вказівки та розпорядження Товариства, яке управляє активами, то вказане спростоване викладеним вище аналізом умов договору доручення №21/09-23-1 від 21.09.2023.

При цьому, варто додати, що укладення договору доручення з умовами, які передбачають надання повіреному права самостійно приймати рішення щодо активів фонду, фактично передає ключові управлінські функції третій особі, що є порушенням норм Закону України «Про інститути спільного інвестування», Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» Положення № 1414.

Умови договору доручення від 21.09.2023 №21/09-23-1 розширюють автономію Повіреного до рівня, який несумісний із роллю виконавця, що обмежений інструкціями Довірителя. Це суперечить обов`язкам КУА за чинним законодавством України. Умови ліцензії зобов`язують КУА самостійно здійснювати управління активами фонду. Повноваження, надані третій особі, не відповідають законодавчим вимогам, що підтверджує порушення ліцензійних умов позивачем.

Щодо тверджень позивача, що залучення Повіреного для фактичного виконання дій по реалізації активів - майнових прав на нерухоме майно є спільним рішенням Наглядової ради AT "ЖУРЖІЙ ВЕНЧУРС" і ТОВ «КУА «Інвестиційні партнери», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 43 ГК України перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

У той же час, законом можуть бути передбачені певні обмеження та регулювання господарської діяльності підприємства.

Зокрема, за Законом України «Про інститути спільного інвестування» діяльність з управління активами інституту спільного інвестування провадиться компанією з управління активами на підставі ліцензії, що видається Комісією в порядку, встановленому законодавством.

Отже, управління активами є виключною компетенцією КУА. Положення Статуту та організаційно-господарські рішення не можуть суперечити вимогам законодавства та не є підставою для передачі функцій управління активами третім особам.

Щодо посилань позивача на відсутність заборони та обмежень щодо використання механізму продажу та/або купівлі певного активу ІСІ шляхом залучення фактичного виконавця (повіреного) за договором доручення, суд зазначає наступне.

Дійсно, обмеження щодо діяльності КУА під час управління активами ІСІ визначені ч.2 ст.64 «Про інститути спільного інвестування» та розділом V Положення про управління активами, обмежень щодо укладання договору доручення вказані приписи не містять.

При цьому, як вже зазначалося, відповідно до пункту 13 частини другої статті 64 Закону України «Про інститути спільного інвестування», компанія з управління активами під час провадження діяльності з управління активами інституту спільного інвестування не має права: укладати від імені інституту спільного інвестування договори, які за своїм характером можуть бути укладені лише від імені компанії з управління активами.

Абзацом першим частини двадцять п`ятою статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» встановлено, що професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків не має права передавати ліцензію на провадження відповідного виду діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках третім особам.

У той же час, частиною шостою статті 70 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» встановлено професійні учасники ринків капіталу та організованих товарних ринків під час провадження професійної діяльності можуть використовувати аутсорсинг. Професійний учасник ринків капіталу та організованих товарних ринків, який використовує аутсорсинг, несе повну та безумовну відповідальність за дії надавача послуг, що вчиняються таким надавачем послуг на виконання договору про аутсорсинг. Вимоги до використання аутсорсингу встановлюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Абзацом другим частини двадцять п`ятою статті 71 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» встановлено, що не є передачею ліцензії передача третім особам частини процесів або покладання на третіх осіб частини функцій, що забезпечують діяльність професійного учасника ринків капіталу та організованих товарних ринків на відповідному ринку, здійснена на підставі договору щодо аутсорсингу в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Аутсорсинг - залучення професійним учасником на підставі відповідного договору іншої особи (надавача послуг) до здійснення процесів, надання послуг, виконання робіт, що становлять частину провадження таким професійним учасником професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках (п.6 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки»).

Слід звернути увагу, у контексті цього спору, що у Цивільному кодексі України немає окремого визначення договору аутсорсингу, науковці відносять цей договір до змішаних або непойменованих договорів.

Отже, ідентифікація аутсорсингу досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав.

У той же час, з аналізу ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» вбачається, що у розумінні вказаного закону, законодавець наділив аутсорсинг істотними ознаками, а саме: договір укладається між замовником, наприклад, КУА, та аутсорсером; аутсорсер залучається до надання послуг/вчинення робіт, що становлять частину провадження професійної діяльності замовника; аутсорсер забезпечує діяльність замовника; повну та безумовну відповідальність за дії аутсорсер несе замовник.

Натомість, відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно з ст.1004 ЦК України Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Повіреному, який діє як комерційний представник (стаття 243 цього Кодексу), довірителем може бути надано право відступати в інтересах довірителя від змісту доручення без попереднього запиту про це. Комерційний представник повинен в розумний строк повідомити довірителя про допущені відступи від його доручення, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 1005 ЦК України Повірений повинен виконати дане йому доручення особисто.

Повірений має право передати виконання доручення іншій особі (замісникові), якщо це передбачено договором або якщо повірений був вимушений до цього обставинами, з метою охорони інтересів довірителя. Повірений, який передав виконання доручення замісникові, повинен негайно повідомити про це довірителя. У цьому разі повірений відповідає лише за вибір замісника.

Довіритель має право у будь-який час відхилити замісника, якого обрав повірений.

Якщо замісник повіреного був указаний у договорі доручення, повірений не відповідає за вибір замісника та за вчинені ним дії.

Якщо договором доручення не передбачена можливість вчинення дій замісником повіреного або така можливість передбачена, але замісник у договорі не вказаний, повірений відповідає за вибір замісника.

Відповідно до ст 1006 ЦК України Повірений зобов`язаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до ст. 1007 ЦК України:

1. Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

2. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором:

1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення;

2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення.

3. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення.

4. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Наведене вище має логічним наслідком висновок, який полягає в наступному: враховуючи суб`єктний склад, істотні умови, сферу застосування, договір доручення не можна ототожнювати з аутсорсингом.

Відсутність прямої заборони щодо укладання договору доручення повинна розцінюватись у взаємозв`язку з іншими нормами зобов`язального характеру профільного законодавства та, відповідно, з умовами самого договору.

Суд приймає до уваги, що управління активами охоплює будь-які дії, які впливають на склад і вартість активів корпоративного фонду, незалежно від формальної конструкції правочинів. У випадку, що розглядається, передача ключових функцій управління активами (укладення договорів, отримання коштів) третій особі є порушенням сутності управління активами в розумінні Закону України «Про інститути спільного інвестування».

Щодо посилань позивача на лист бізнес-омбудсмена за вих. №2891 від 14.10.2024, суд зазначає, що висновки Ради бізнес-омбудсмена носять виключно рекомендаційний характер, а за приписами процесуального закону жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Крім того, підлягає врахуванню також те, що у позові, що розглядається, не ставиться питання про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваної постанови, вказане і не встановлено судом під час розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що постанова Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про застосування заходів впливу контрольного характеру від 17.10.2024 щодо ТОВ "Компанія з управління активами "Інвестиційні партнери" (вихідний №14/14/652/С03 від 24.10.2024), прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; пропорційно, а тому в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні партнери» має бути відмовлено повністю.

Згідно із частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні партнери» відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Жукова Є.О.

Судді Діска А.Б.

Кочанова П.В.