Справа № 946/8624/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р. м. ОдесаСправа № 946/8624/24
Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 113302 від 01.10.2024 про накладення адміністративно господарського штрафу у розмірі 51 000, 00 грн., мотивуючи його тим, що не погоджується із прийняттям постанови № ПШ 113302 від 01.10.2024 про накладення адміністративно господарського штрафу у розмірі 51 000, 00 грн. та просить суд її скасувати. Як вказав позивач, з фотофіксації вбачається, що дорога не обладнана жодним знаком щодо обмеження ваги. Позивач зазначив також, що оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, законодавством не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 17 частини першої ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за відсутність такого дозволу. При цьому, позивач вказав, що перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено та видача відповідного дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно - вагових норм не передбачена, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Від представника відділу державного нагляду (контрою) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що не погоджується із вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник зазначив, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: під час проведення документального та габаритно вагового контролю встановлено порушення Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: здійснення перевезення вантажу дорогою місцевого значення згідно накладної від 29.08.2024 з перевищенням вагових норм; так, фактична загальна маса транспортного засобу разом з вантажем склала 38.59 тонн (23,92 тон вага вантажу згідно накладної та 8,170 тонн власна маса тягача, а також 6.5 тон вага причепа без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наданих водієм) при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,79 %. При цьому, відповідач наголосив, що позивачем не спростовано факт перевищення нормативних вагових обмежень під час здійснення перевезення вантажу 29.08.2024. Правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження заборонено. При цьому, як вказав відповідач, головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь - яких винятків та водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів, інших учасників дорожнього руху.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 22.08.2024 № 000035 на а/д С-160514, на автомобільній дорозі місцевого значення між с. Мирне та с. Широка Балка Одеської області, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб у складі вантажного сідлового тягача та напівпричепа марки VOLVO/JANMIL номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , власником, згідно реєстраційних документів, був позивач.

Під час проведення документального та габаритно вагового контролю встановлено порушення Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: здійснення перевезення вантажу дорогою місцевого значення згідно накладної від 29.08.2024 з перевищенням вагових норм; так, фактична загальна маса транспортного засобу разом з вантажем склала 38.59 тонн (23,92 тон вага вантажу згідно накладної та 8,170 тонн власна маса тягача, а також 6.5 тон вага причепа без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наданих водієм) при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,79 %.

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області від 01.10.2024 № ПШ113302 накладено на ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господарський штраф у розмірі 51 000, 00 грн.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення документального та габаритно вагового контролю встановлено порушення Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: здійснення перевезення вантажу дорогою місцевого значення згідно накладної від 29.08.2024 з перевищенням вагових норм; так, фактична загальна маса транспортного засобу разом з вантажем склала 38.59 тонн (23,92 тон вага вантажу згідно накладної та 8,170 тонн власна маса тягача, а також 6.5 тон вага причепа без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наданих водієм) при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,79 %. На спростування зазначеного порушення Закону України Про автомобільний транспорт щодо перевищення вагових норм, позивачем не надано до суду жодних доказів.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2344-III).

Згідно із ч. 12 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України (ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III).

Приписами ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч.ч. 17-20 статті 6 Закону № 2344-III, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

- використовувати спеціалізовані автомобілі;

- використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

- супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

- використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

- використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

- у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

- здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритновагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізникаминерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 1567).

Згідно із п. 14 Порядку № 1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 регламентовано, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 статті 47 Закону № 2344-III визначено, що до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із підпунктами 11.1, 11.3, 11.5 пункту 11 Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У контексті пункту 22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

При цьому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення такого завантаження, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з додержанням вимог чинного законодавства України.

Слід також зазначити, що приписи статті 48 Закону № 2344-III не містять ніяких застережень стосовно виду вантажу - подільного або неподільного, який перевозиться.

У відповідності до частини 4 статті 48 Закону № 2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Разом з цим, чинним законодавством України установлено, що перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР в межах 2% не потребує оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Вказані положення Закону є спеціальними для автомобільного перевізника та визначають обов`язок перевізника одержати відповідний дозвіл у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

Як зазначалося судом, під час проведення документального та габаритно вагового контролю встановлено порушення Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: здійснення перевезення вантажу дорогою місцевого значення згідно накладної від 29.08.2024 з перевищенням вагових норм; так, фактична загальна маса транспортного засобу разом з вантажем склала 38.59 тонн (23,92 тон вага вантажу згідно накладної та 8,170 тонн власна маса тягача, а також 6.5 тон вага причепа без навантаження згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наданих водієм) при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,79 %.

На спростування зазначеного порушення Закону України Про автомобільний транспорт щодо перевищення вагових норм, позивачем не надано до суду жодних доказів.

При цьому, суд наголошує, що відсутність дорожніх знаків щодо позначення дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо обмеження ваги не звільняє позивача від обов`язку дотримуватися вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху та статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за недотримання яких передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 113302 від 01.10.2024 про накладення адміністративно господарського штрафу у розмірі 51 000, 00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року по справі № 946/8624/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький