Справа № 360/942/25
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/942/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2025 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позовна заява Дяченко Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 24.11.2021 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 24.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 24.11.2021 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 24.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 01.05.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 01.05.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище- ОСОБА_2 ) з 30.09.2014 по 01.04.2017 проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01.04.2017 позивача відповідно до наказу від 01.04.2017 №65 було звільнено з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами. Проте у період проходження військової служби позивачу не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 включно.

24.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця серпень 2014 року у загальній сумі 15131,24 грн, із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Не погоджуючись із застосованим відповідачем базовим місяцем та, як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення, позивач вимушена була звернутися до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22 зобов`язано відповідача перерахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 включно січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 27703,13 грн, із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.

Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Бездіяльність відповідача з цього приводу представник позивача вважає протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, надав до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

На думку відповідача, позивач звернулась з позовними вимогами до Луганського окружного адміністративного суду 06.05.2025, тобто більше ніж в шестимісячний строк з дня виплати заборгованості (виплачено 24.11.2021) за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20, тому позовна заява в цій частині повинна бути залишена без розгляду згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС.

Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме, у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду».

Позивач не зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про нарахування та виплату їй компенсації втрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення. Позивачем не надано доказів про надання такої заяви до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідачем не направлялось позивачу листа відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи зазначене, на думку відповідача, правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 по справі №360/1008/22, відповідно до Закону України № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", відсутні.

Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась компенсація втрати частини доходів за період з 01.12.2015 по 01.04.2017.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій.

Згідно з довідкою відповідача від 26.05.2025 №СТ/366, позивач у період з 30 вересня 2014 року по 01 квітня 2017 року проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що також підтверджено відповідними наказами.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20, яке набрало законної сили 13.05.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 грудня 2015 року по 01 квітня 2017 року включно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 грудня 2015 року по 01 квітня 2017 року включно.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20 відповідачем 24.11.2021 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця серпень 2014 року у загальній сумі 15131,24 грн, із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22, яке набрало законної сили 21.07.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо визначення серпня 2014 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 01.04.2017 включно; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 включно січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22 відповідачем 01.05.2025 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 27703,13 грн, із одночасним утриманням військового збору 1,5%, що підтверджується платіжною інструкцією № 174 від 30.04.2025 та розрахунком суми індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 01 квітня 2017 року включно згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 (справа № 360/1008/22).

Отже, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами по справі факт виплати позивачу 24.11.2021 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 у загальній сумі 15131,24 грн, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20, а також факт виплати позивачу 01.05.2025 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 27703,13 грн, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22.

При цьому, відповідачем не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06.07.1999 № 8-рп/99, зауважив, що: «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (абзац перший статті 7 Закону № 2050-III).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159), відтворює положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизує підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З наведених правових норм слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 461/1390/16-а та від 15 травня 2024 року у справі № 200/5032/20-а.

У постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду виснував таке:

«29. Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

30. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

31. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

32. Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

33. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

34. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.».

Також у пункті 35 цієї постанові Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 27 липня 2022 року, 11 травня 2023 року (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20 відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювала такі висновки: [...]

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду; [...].

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 460/4166/20, з урахуванням вишенаведеного, на увагу не заслуговують.

Суд вважає за необхідне застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20 стосовно того, що нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а отже, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Додаткове звернення з заявою про виплату компенсації втрати частини доходів від позивача норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не вимагають.

Судом встановлено факт виплати позивачу 24.11.2021 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 у загальній сумі 15131,24 грн, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20 та факт виплати позивачу 01.05.2025 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017 із застосування базового місяця січень 2008 року у загальній сумі 27703,13 грн, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22.

Відповідачем не заперечується, що ним не здійснено нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Враховуючи, що несвоєчасне перерахування та виплата індексації грошового забезпечення відбулось у зв`язку із неправомірними діями відповідача, що встановлено рішеннями Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20 та Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22, тобто з вини органу, що виплачує грошове забезпечення, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

У свою чергу невиплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 24.11.2021 та 01.05.2021 на виконання рішення суду, свідчить про відмову відповідача виплатити таку компенсацію згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050 та в пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

При цьому зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 2-а-1/11, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20, від 31 серпня 2021 року у справі № 264/6796/16-а та ряду інших.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за період затримки виплати.

Стосовно доводів представника позивача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Верховний суд в постанові від 20.12.2024 по справі № 440/6875/24 дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо обрахунку строку звернення до суду щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, повинна застосовуватись норма частини другої статті 233 КЗпП України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. При цьому, відлік тримісячного строку не пов`язаний з моментом фактичної виплати індексації грошового забезпечення за спірний період.

Отже, з урахуванням правових висновків, наведених в постанові Верховного суду від 20.12.2024 у справі № 440/6875/24, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно із пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 24.11.2021 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 24.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 24.11.2021 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 24.11.2021 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі №260/2570/20.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 01.05.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 01.05.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.04.2017, виплаченої 01.05.2025 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №360/1008/22.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян