Справа № 640/23690/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до до Конституційного Суду України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії, -
25.08.2021 року до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Конституційного Суду України, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Конституційного Суду України щодо невиконання вимог ст. 10-1 Закону та Постанови 835 у визначений Постановою 835 та затвердженими нею Положенням термін;
- зобов`язати Конституційний Суд України виконати вимоги законодавства та оприлюднити на Порталі та на офіційному вебсайті Конституційного Суду України такі набори даних в форматі відкритих даних:
а. Рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвал);
b. Довідник підприємств, установ, організацій та територіальних органів розпорядника інформації та організацій, що належать до сфери його управління, у тому числі їх ідентифікаційних кодів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, офіційних вебсайтів, адрес електронної пошти, номерів телефонів, місцезнаходження;
c. Інформація про структуру (організаційну структуру) розпорядника інформації;
d. Реєстр наборів даних, що перебувають у володінні розпорядника інформації;
e. Переліки нормативно-правових актів, актів індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийнятих розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів;
f. Інформація про нормативно-правові засади діяльності розпорядника інформації;
g. Інформація про отримане майно (обладнання, програмне забезпечення) у рамках міжнародної технічної допомоги;
h. Інформація із системи обліку публічної інформації;
i. Результати інформаційного аудиту.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в неоприлюдненні ним наборів відкритих даних на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних та на своєму офіційному вебсайті, як того вимагає законодавство про публічну інформацію. При цьому, Конституційний Суд України зобов`язаний публікувати у форматі відкритих даних набори даних, обов`язкові для всіх розпорядників, та рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвали). Вказана бездіяльність відповідача порушує право позивача на доступ до публічної інформації та зумовила звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року було залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 та становлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали, шляхом подання до суду позовної заяви з уточненим змістом позовних вимог разом з доказами, на підтвердження обставин, викладених у позові.
07 вересня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
21 жовтня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
29 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від Конституційного Суду України надійшов відзив, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. Так, відповідач вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачкою положень чинного законодавства у сфері доступу до публічної інформації і відсутності конкретних даних щодо невиконання Конституційним Судом України вимог чинного законодавства у цій сфері. Відповідач зазначає, що Закон не встановлює переваги будь-якого способу оприлюднення інформації, не вимагає її дублювання усіма переліченими у ньому способами. Так, відповідачем наголошується, що оприлюднення інформації у будь-який спосіб, визначений чинним законодавством України, є забезпеченням доступу до цієї інформації та не можна вважати порушенням законодавства у сфері доступу до публічної інформації, якщо розпорядник інформації оприлюднив її в один із способів, передбачених законом. Крім того, якщо публічна інформація оприлюднена на офіційному вебсайті розпорядника інформації, то її дублювання на інших вебресурсах, у тому числі на Єдиному державному вебпорталі відкритих даних не є обов`язковим, оскільки таке дублювання Законом не передбачено. Позивачка також, помилково вважає, що Перелік наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних (Додаток до Положення про набори даних) містить набори даних, обов`язкові для усіх розпорядників інформації. Вона не звернула увагу на те, що у назві цього переліку зазначено „(відповідно до компетенції). Отже, визначений Кабінетом Міністрів України Перелік є орієнтовним, а не обов`язковим. При цьому, перелік наборів даних Конституційного Суду України, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, у Суді розроблений, затверджений Розпорядженням від 13 вересня 2021 року № 56/01/2021-ОД. Це Розпорядження оприлюднено на офіційному веб-сайті Суду, а Перелік - окремим документом на веб-сайті Суду і Єдиному державному веб-порталі відкритих даних. Оприлюднений на сайті і веб-порталі Перелік містить усі види інформації (набори даних), які згідно з частиною третьою статті 42 Закону України „Про Конституційний Суд України та частиною першою статті 15 Закону підлягають оприлюдненню.
17 грудня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від Конституційного Суду України надійшли заперечення проти відповіді на відзив, відповідно до яких останнім було, зокрема, наголошено, що позивачка у своєму позові і у відповіді на відзив Конституційного Суду України не вказала, доступ до якої інформації, розпорядником якої є Конституційний Суд України, вона не отримала, а також яким чином неотримання цієї інформації впливає на її права, свободи чи інтереси. Позивачкою також не зазначено яким чином факти, які вона вважає порушенням законодавства у сфері доступу до публічної інформації, вплинули на отримання нею конкретної інформації. Зазначене,на думку відповідача, унеможливлює встановити факти порушення права позивачки на доступ до інформації, розпорядником, якої є Конституційний Суд України.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 адміністративна справа розподілена судді Луніній О.С. для розгляду.
20 березня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Конституційного Суду України надійшов відзив, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. Так, відповідач зазначає, що на сьогодні змінами до статті 15 Закону України „Про доступ до публічної інформації розширено перелік видів публічної інформації, які підлягають оприлюдненню на офіційному вебсайті розпорядника інформації. Змінами до статей 102 і 94 Закону України „Про Конституційний Суд України на Суд покладено обов`язок розміщені інформації про діяльність Дорадчої групи експертів, а також додатково визнанені види актів Суду, які підлягають оприлюдненню на офіційному вебсайті Суду. Зокрема, це стосується усіх актів Суду за результатами конституційного провадження та висновків Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) питань, які пропонуються для винесення на всеукраїнське референдум за народною ініціативою. Відповідні зміни були внесені до внутрішніх правових актів Суду, у тому числі Переліку наборів даних Конституційного Суду України, що підлягають оприлюдненню у форм відкритих даних і відображені на офіційному вебсайті Суду. У зазначеному переліку наборів даних містяться усі види інформації (набори даних), які згідно із чинним законодавством підлягають оприлюдненню на офіційному вебсайті Суду Кожний набір даних має гіперпосилання на відповідну інформацію (документ), а інформація розміщується у формі відкритих даних. У зв язку з цим відповідач вважає, що Суд порушує вимоги чинного законодавства, щодо оприлюднення публічної інформації на своєму офіційному вебсайті, немає підстав.
08 квітня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останньою підтримано позицію, заявлену нею у власній позовній заяві, а також додатково зазначено, що відповідач досі не оприлюднює набір даних "Переліки нормативно- правових актів, актів індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийнятих розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів". Такий набір даних мав би містити, окрім рішень КСУ, Регламент Конституційного Суду України, Положення про Секретаріат КСУ, Положення про патронатну службу судді Конституційного Суду України тощо. Так, набір даних "Рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвал)" Відповідач оприлюднює не в повному обсязі. Цей набір даних міститься на Порталі під назвою "Акти Конституційного Суду України". Він був створений лише 29.01.2024 і містить дані про рішення КСУ та їхні тексти як файли виключно починаючи з 2024 року. У цьому наборі відсутні дані про рішення КСУ, що були прийняті до 2024 року, так само як і їхні тексти (як файли), що свідчить про його очевидну неповноту. Однак навіть наявні в наборі дані за 2024-2025 рік є неповними. Таким чином, неповнота та фрагментарність оприлюднених відповідачем даних свідчать про порушення вимог чинного законодавства щодо оприлюднення відкритих даних. Це, своєю чергою, підтверджує протиправність бездіяльності відповідача та обґрунтованість позовних вимог.
15 квітня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Конституційного Суду України надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у відзивах на позовну заяву, а також зазначив, що міркування позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
02 травня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення у яких позивач просить вважати заперечення відповідача необгрунтованими та такими, що не грунтуються на вимогах законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Надаючи правову оцінку таким доводам сторін, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина друга статті 34 Конституції України передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Частина третя статті 34 Конституції України обумовлює, що здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Частина перша, абзац 1 частини другої статті 7 Закону України «Про інформацію» визначає, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.
Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (надалі - Закон №2939-VІ).
Статтею 1 Закону №2939-VІ передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
За визначенням статті 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII, документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Підпункт 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI визначає, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Стаття 4 Закону №2939-VI обумовлює, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Статтею 5 Закону №2939-VІ передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:
в офіційних друкованих виданнях;
на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;
на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;
на інформаційних стендах;
будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
Частина перша статті 10-1 Закону №2939-VI визначає, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.
Частина друга статті 10-1 Закону №2939-VI передбачає, що публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Абзацом 1 частини четвертої статті 10-1 Закону №2939-VI встановлено, що перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.
Стаття 12 Закону №2939-VI визначає, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Частина перша статті 13 Закону №2939-VI встановлює, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Частина друга статті 13 Закону №2939-VI встановлює, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Частина третя статті 13 Закону №2939-VI встановлює, що на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у пункті 5 частини першої цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами.
Частина четверта статті 13 Закону №2939-VI передбачає, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 14 Закону №2939-VI визначає, що розпорядники інформації зобов`язані:
1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;
2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;
3) вести облік запитів на інформацію;
4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;
5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;
6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Частини перша, друга статті 15 Закону №2939-VI передбачають, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати:
1) інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону;
2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;
3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;
4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;
5) інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;
5-1) перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних;
6) інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;
7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;
8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;
9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;
10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;
11) інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про:
їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти;
прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом;
розклад роботи та графік прийому громадян;
вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад;
перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення;
перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності;
порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності;
систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень;
12) іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.
Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Частина шоста статті 15 Закону №2939-VI встановлює, що розпорядники інформації можуть оприлюднювати публічну інформацію на своєму офіційному веб-сайті, у власних офіційних друкованих виданнях та/або у медіа на підставі договорів про висвітлення діяльності, укладених із суб`єктами у сфері медіа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація обов`язково оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Порядок організації та діяльності Конституційного Суду України, статус суддів Конституційного Суду України, підстави і порядок звернення до нього, процедуру розгляду ним справ і виконання його рішень визначено Законом України "Про Конституційний Суд України".
За визначенням статті 1 цього Закону Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд або Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.
Відповідно до статті 42 Закону України "Про Конституційний Суд України" акти Конституційного Суду, засідання Суду та інформація щодо справ, які розглядає Суд, є відкритими, якщо інше не встановлено цим Законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в Суді усної або письмової інформації про результати розгляду його справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до рішення Суду в порядку, встановленому цим Законом.
Інформація про конституційні подання, конституційні звернення, конституційні скарги, що надійшли до Суду, перебіг справи, дату і час засідання Сенату, Великої палати є відкритою та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Суду, якщо інше не встановлено цим Законом.
Суд на своєму офіційному веб-сайті оприлюднює: 1) інформацію про конституційні подання, конституційні звернення, конституційні скарги; 2) повідомлення про порядок денний пленарних засідань Великої палати та сенатів, прес-релізи, іншу інформацію; 3) матеріали судових справ, ухвалені рішення або надані висновки щодо розглянутих Судом справ, окрім матеріалів закритої частини пленарних засідань Сенату чи Великої палати та матеріалів, які містять інформацію з обмеженим доступом; 4) записи відеотрансляцій відкритої частини пленарних засідань Суду; 5) щорічну інформаційну доповідь Суду.
Суд надає інформацію за запитами відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Інформація за запитами щодо матеріалів справи, яку розглядає Суд, не надається.
Оприлюднення та надання інформації за запитами забезпечує Секретаріат Суду.
Положення другого речення частини четвертої статті 42 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р(I)/2020 від 22.01.2020 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини четвертої статті 42 Закону України „Про Конституційний Суд України.
Частинами 1, 2 статті 10-1 Закону №2939-VІ встановлено, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.
Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.
Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Відповідно до частин 3, 4 статті 10-1 Закону №2939-VІ публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.
Перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.
Створення та забезпечення функціонування єдиного державного веб-порталу відкритих даних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері електронного урядування.
Таким чином, Конституційний Суд України має обов`язок забезпечити доступ до інформації шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації не тільки на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет, а й на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, а також шляхом надання інформації за запитами на інформацію, крім інформації за запитами щодо матеріалів справи, яку розглядає Суд. При цьому, перелік інформації, що підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Суду визначено статтею 42 Закону України "Про Конституційний Суд України", а перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Конституційний Суд України є розпорядником інформації в розумінні Закону № 2939-VI, а позивач є особою, якій вказаним законом гарантовано право на доступ до публічної інформації, що знаходиться у володінні Конституційного Суду України, за виключенням обмежень, встановлених законами.
Згідно з пунктом 5-1 частини 1 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних.
Пунктами 6, 7 частини 1 статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що запитувач має право оскаржити: невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Відповідно до статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 р. № 835 "Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних" затвердив:
Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних.
Порядок щорічної оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних розпорядниками інформації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних (далі - Порядок).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. №835 "Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних" постановлено розпорядникам інформації, визначеним Законом України Про доступ до публічної інформації, забезпечити протягом шести місяців оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах наборів даних згідно з Положенням, затвердженим цією постановою, а також забезпечити надання інформації, необхідної для проведення оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних відповідно до Порядку.
Розпорядникам інформації, визначеним у пункті 1 Порядку, протягом двох місяців з дня набрання чинності цією постановою надіслати Державному агентству з питань електронного урядування заповнену картку оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних за 2018 рік за визначеною формою.
Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 835 (далі по тексту - Положення № 835), визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.
За приписами пункту 2 Положення №835 відкритий формат - формат даних, незалежний від платформи та доступний без обмежень, які перешкоджають його повторному використанню; завантаження набору даних - розміщення розпорядником інформації набору даних на порталі чи публікація інтерфейсу прикладного програмування для доступу до інформації набору даних; інтерфейс прикладного програмування (server-side Web АРІ) - набір готових функцій, що надається у вигляді сервісу для використання у зовнішніх прикладних програмах для забезпечення динамічного доступу до наборів даних; машиночитаний формат - формат даних, структурований таким чином, що дає змогу ідентифікувати, перетворювати та отримувати конкретні дані, включаючи окремі факти та їх внутрішню структуру, без участі людини; набір даних - сукупність однорідних значень (записів) даних і метаданих, що їх описують; оприлюднення набору даних - завантаження набору даних розпорядником інформації та забезпечення доступу до нього держателем порталу після проходження модерації.
Пунктом 3 Положення №835 встановлено, що розпорядники інформації згідно з цим Положенням завантажують у формі відкритих даних набір даних, визначений у переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, згідно з додатком.
Перетворення (зокрема, вивантаження з баз даних та в разі потреби знеособлення) публічної інформації у публічну інформацію у формі відкритих даних є обов`язковим.
Розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати у формі відкритих даних усю публічну інформацію у формі відкритих даних, яка перебуває в їх володінні та стосується конкретного набору даних.
Розпорядники інформації можуть створювати модулі управлінської аналітики на основі наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних. Не допускається розміщення модулів управлінської аналітики без посилання на використані набори даних на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Завантаження у формі відкритих даних набору даних, визначених абзацом першим цього пункту, та їх регулярне оновлення може здійснюватися автоматично програмними засобами електронних інформаційних ресурсів у разі наявності технічної можливості на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних та відповідних інформаційно-телекомунікаційних системах.
У випадку автоматичного оновлення набору даних розпорядники інформації несуть згідно із законом відповідальність за достовірність і актуальність оприлюднених наборів даних на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Згідно з пунктами 4, 5 Положення №835 набори даних завантажуються та регулярно оновлюються розпорядником інформації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
У разі внесення змін до переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, розпорядник інформації у місячний строк з дати набрання чинності такими змінами здійснює їх завантаження та подальше оновлення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Для забезпечення оприлюднення та регулярного оновлення публічної інформації у формі відкритих даних розпорядник інформації:
завантажує та регулярно оновлює на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних набори даних, що перебувають у його володінні;
може здійснювати завантаження наборів даних, які не включені до переліку, якщо інше не передбачено Законом України Про доступ до публічної інформації, у разі високого суспільного інтересу до таких даних (високої частоти їх запитування; за результатами опитування громадської думки; антикорупційного ефекту та/або економічного ефекту від оприлюднення наборів даних; наявності інших обставин).
Пункт 15 Положення визначає, що розпорядник інформації самостійно обирає періодичність оновлення наборів даних, які перебувають в його володінні та оприлюднюються, якщо інше не передбачено законодавством.
Під час вибору періодичності оновлення наборів даних розпорядник інформації повинен забезпечити максимально можливу частоту їх оновлення та підтримки в актуальному стані на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.
Розпорядниками інформації може обиратися така періодичність оновлення наборів даних: для наборів даних, оприлюднених за допомогою інтерфейсу прикладного програмування, - більш як один раз на день; для наборів даних, що мають планову періодичність оновлення - більш як один раз на день; щодня; щотижня; щомісяця; щокварталу; кожного півріччя; щороку.
У разі внесення до наборів даних позапланових змін оновлення таких наборів на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних здійснюється протягом трьох робочих днів з моменту внесення таких змін.
Пункт 21 Положення установлює, що оприлюднення набору даних передбачає можливість їх перегляду і завантаження безоплатно та без проведення додаткової реєстрації, ідентифікації, авторизації, проходження автоматизованого тесту для розрізнення користувачів чи інших обмежень.
Пункт 26 Положення передбачає, що розпорядник інформації забезпечує оприлюднення нового набору даних відповідно до вимог цього Положення протягом 10 календарних днів.
Згідно з пунктом 27 Положення №835 публікація наборів даних у сферах юстиції, судочинства, охорони здоров`я, екології та захисту навколишнього природного середовища, транспорту і інфраструктури, фінансів та податків є пріоритетним напрямом реалізації державної політики у сфері відкритих даних.
Перелік наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних є Додатком до Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2021 р. № 407) та встановлює для Конституційного суду України набори даних, зазначених у розділі "Усі розпорядники інформації (відповідно до компетенції)", а також набір даних "Рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвал)".
Глава 13 Закону України "Про Конституційний Суд України" має назву "АКТИ КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ".
Види актів Конституційного Суду України визначені у статті 83 Закону України "Про Конституційний Суд України", відповідно до якої суд ухвалює рішення, надає висновки, постановляє ухвали, видає забезпечувальні накази. Акти з питань, не пов`язаних із конституційним провадженням, Суд ухвалює у формі постанови.
Статтею 84 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що рішення Суду ухвалює:
1) Велика палата - за результатами розгляду справ за конституційними поданнями щодо конституційності законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим та щодо офіційного тлумачення Конституції України, а також за результатами розгляду справ за конституційними скаргами у разі відмови Сенату в розгляді справи за конституційною скаргою на розсуд Великої палати;
2) Сенат - за результатами розгляду справ за конституційними скаргами.
Натомість, для вирішення питань, пов`язаних із відкриттям, відмовою у відкритті, закриттям провадження у справі, іншими процесуальними діями, клопотаннями, процедурою розгляду справ, Суд постановляє відповідні ухвали (стаття 86 Закону України "Про Конституційний Суд України").
Вимоги до рішення Суду встановлені статтею 89 Закону України "Про Конституційний Суд України".
Таким чином, Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 835, в частині встановлення для Конституційного суду України обов`язку оприлюднювати у формі відкритих даних рішення Конституційного Суду України саме у формі ухвал суперечить статтям 83, 84, 86, 89 Закону України "Про Конституційний Суд України", оскільки рішення Конституційного Суду України та ухвали Конституційного Суду України за своєю правовою природою є різними актами Конституційного Суду України, рішення Конституційного Суду України не ухвалюється у формі ухвали чи в будь-якій іншій формі, аніж як у формі рішення.
Частиною 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, оскільки норма Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 835, у зазначеній вище частині не відповідає нормам Глави 13 Закону України "Про Конституційний Суд України", застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто у даному випадку Закон України "Про Конституційний Суд України".
Враховуючи, що рішення Конституційного Суду України не ухвалюється у формі ухвали чи в будь-якій іншій формі, аніж як у формі рішення, Конституційний Суд України згідно Переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, що є Додатком до Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2021 р. № 407), зобов`язаний оприлюднювати і регулярно оновлювати на єдиному державному веб-порталі відкритих даних рішення Конституційного Суду України, натомість, обов`язку оприлюднювати на єдиному державному веб-порталі відкритих даних ухвал Суду Положенням №835 для Конституційного Суду України не встановлено, зважаючи на те, що Положенням №835 встановлено обов`язок Суду оприлюднювати рішення у тому числі у формі ухвал, тоді як рішень Суду у формі ухвал не існує.
Судом встановлено, що на єдиному державному веб-порталі відкритих даних серед наборів даних наявний створений відповідачем набір даних "Акти Конституційного Суду України".
Створення на єдиному державному веб-порталі відкритих даних набору даних з назвою "Акти Конституційного Суду України" замість "Рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвал)" жодним чином не порушує право ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації, оскільки в силу приписів Закону України "Про Конституційний Суд України" поняття акту Конституційного Суду України включає в себе поняття рішення, висновки, ухвали, забезпечувальні накази, постанови, а отже, поняття "акт Конституційного Суду України" є ширшим за поняття "рішення Конституційного Суду України". Тому, розмістивши набір даних з назвою "Акти Конституційного Суду України", відповідач не тільки не обмежив ОСОБА_1 у наданні інформації про судову діяльність, а й розширив перелік документів набору даних "Рішення Конституційного Суду України (в тому числі у формі ухвал)" для оприлюднення на єдиному державному веб-порталі відкритих даних. Слід також врахувати, що в силу пункту 5 Положення №835 для забезпечення оприлюднення та регулярного оновлення публічної інформації у формі відкритих даних розпорядник інформації може здійснювати завантаження наборів даних, які не включені до переліку, якщо інше не передбачено Законом України Про доступ до публічної інформації, у разі високого суспільного інтересу до таких даних (високої частоти їх запитування; за результатами опитування громадської думки; антикорупційного ефекту та/або економічного ефекту від оприлюднення наборів даних; наявності інших обставин).
Слід зазначити, що у цій справі позивач не оскаржує дії чи бездіяльність відповідача щодо забезпечення доступу до інформації шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України в мережі Інтернет.
За правилами пункту 21 Положення №835 оприлюднення набору даних передбачає можливість їх перегляду і завантаження безоплатно та без проведення додаткової реєстрації, ідентифікації, авторизації, проходження автоматизованого тесту для розрізнення користувачів чи інших обмежень.
В силу пункту 1 Положення №835 доступність використання - це забезпечення оприлюднення публічної інформації у формі відкритих даних у машиночитаному форматі, а також забезпечення її подальшого вільного та безоплатного використання.
За визначенням пункту 2 Положення №835 машиночитаний формат - формат даних, структурований таким чином, що дає змогу ідентифікувати, перетворювати та отримувати конкретні дані, включаючи окремі факти та їх внутрішню структуру, без участі людини.
Пунктом 9 Положення №835 встановлено, що для оприлюднення наборів даних використовуються такі формати за типами даних:
Текстові дані - TXT, RTF, MD, ODT*, DOC(X), (X)HTML*
Структуровані дані - RDF*, XML*, JSON*, CSV*, XLS(X), ODS*, YAML*
Графічні дані - GIF*, TIFF, JPG (JPEG)*, PNG*, GTFS, GTFS-RT
Відеодані - MPEG, MKV, AVI, FLV, MKS, MK3D
Аудіодані - MP3, WAV, MKA
Дані, розроблені з використанням програми Macromedia Flash - SWF, FLV
Архів даних - ZIP*, 7z*, Gzip*, Bzip2*
Геопросторові дані - GeoTIFF, SHP, DMF, MID/MIF, DXF, ХML, GeoJSON, GPX, LOC, ARINC, AIXM.
Під час створення нових наборів даних забезпечується використання відкритих форматів даних (формати з позначкою * в таблиці) та структурованих даних (формати RDF, XML, JSON, CSV).
Отже, в силу приписів Положення №835 для оприлюднення наборів даних використовуються як формат DOC(X), так і XLS(X), що були використані Конституційним Судом України.
Оприлюднення набору даних Конституційним Судом України передбачає можливість їх перегляду і завантаження безоплатно та без проведення додаткової реєстрації, ідентифікації, авторизації, проходження автоматизованого тесту для розрізнення користувачів чи інших обмежень.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
У пункті 8 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З наведених процесуальних норм Закону слідує, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.
В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
На час розгляду даної справи на єдиному державному веб-порталі відкритих даних наявний доступний для використання набір даних "Акти Конституційного Суду України", що містить інформацію у форматах даних, визначених пунктом 9 Положення №835, цей набір даних містить, зокрема, рішення Суду та інші акти Суду та передбачає можливість їх перегляду і завантаження безоплатно та без проведення додаткової реєстрації, ідентифікації, авторизації, проходження автоматизованого тесту для розрізнення користувачів чи інших обмежень, тому наразі право позивача не є порушеним, а відтак відсутні підстави для відновлення такого права шляхом зобов`язання Конституційного Суду України вчинити певні дії.
1. Реєстр наборів даних, що перебувають у володінні Конституційного Суду України.
2. Довідник Конституційного Суду України та Автобази Конституційного Суду України.
3. Інформація про нормативно-правові засади діяльності Конституційного Суду України Суду України.
4. Інформація про структуру Конституційного Суду України.
5. Звіти, зокрема щодо задоволення запитів на інформацію.
6. Інформація про отримане майно (обладнання, програмне забезпечення) у межах міжнародної технічної допомоги.
7. Інформація із системи обліку публічної інформації.
8. Результати інформаційного аудиту.
9.Акти Конституційного Суду України.
При цьому, судом також вкаховується, твердження відповідача, що набору даних, якій вимагає оприлюднити ОСОБА_1 «Переліки нормативно-правових актів, актів індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийнятих розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів» відповідач не оприлюднював, оскільки згідно зі статтями 147, 150 Конституції України, статтями 1, 84 Закону України «Про Конституційний Суд України Суд не ухвалює нормативно-правових актів.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд прийщов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд висновує, що адміністративний позов позивача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна