Справа № 160/10368/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
09.04.2025 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати Довідку ВЛК №578, якою визнано придатним до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на повторне ВЛК з визначенням ступеня придатності позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати виключити зі списку особового складу.
Ухвалою суду від 14.04.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 14.04.2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до суду разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- довідку ВЛК №578, якою визнано придатним до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- медичні документи та інші докази, які стали підставою для прийняття оскаржуваної Довідки ВЛК №225/101 від 15.03.2025р стосовно ОСОБА_1 , у тому числі картку обстеження та медичного огляду, які заведені па позивача, а також інформацію про діагнози, які були поставлені ОСОБА_1 під час проходження медичних обстежень кожним з лікарів військово-лікарської комісії та комісією загалом для визначення придатності до військової служби, а також результати всіх проведених аналізів та досліджень, які проводились у відношенні ОСОБА_1 ;
- усі наявні докази щодо суті спору.
Витребувано у ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 (В/Ч НОМЕР_1 ) додаткові докази по справі, зокрема:
- довідку ВЛК №578, якою визнано придатним до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- копію наказу, та/або витягу з наказу про мобілізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- копію наказу, та/або витягу з наказу про зарахування до списків військової частини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- копію наказу, та/або витягу з наказу, та/або будь-якого іншого документа, яким визначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;
- всі наявні докази щодо суті спору.
09.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
11.06.2025 року Військова частина НОМЕР_1 подали відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 13.06.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на відповідно до Довідки ВЛК №578 від 23.02.2025р., в графі діагноз проставлений лише «хронічний геморой, ремісія» та на підставі ст. 43 б) графи 11 Рокладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
Натомість, Відповідно до абз. 2 п. 3.2. п. 3 Розділу ІІ Положення ВЛК кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Всупереч вимогам вказаної норми, ВЛК був проведений з порушеннями вказаної норми, що призвело до невірного визначення придатності позивача як військовозобов`язаного до військової служби.
Позивачу встановлено діагноз хронічного алкоголізму, під час проходження ВЛК мав симптоми астенії і абстиненції, однак такі фактори не були враховані та в Довідці ВЛК про це не вказано жодного слова.
Позивача було визнано повністю придатним, що є свідченням того, що ВЛК проводилось формально.
В Довідці не має нічого з приводу захворювання обох ніг позивача, в результаті травми: закритий вивих лівого г/с суглобу, закритий перелом лівої таранної та п`яткової кісток без зміщення уламків.
Вказана травма має наслідки і до сьогодні. Зокрема, позивач має утруднення при ходінні, місце переломів постійно набрякає.
Позивач потребує постійного знеболення.
Вказує, що він не може визнаватись придатним до військової служби з огляду на стан здоров`я, однак вказані фактори не були враховані.
У Довідці ВЛК не вірно визначено ступінь придатності до військової служби.
Відповідно до Довідки ВЛК №578 від 23.02.2025р., в графі діагноз проставлений лише «хронічний геморой, ремісія» та на підставі ст. 43 б) графи 11 Рокладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
Позивач не оглядався вказаними лікарями, жодні обстеження не проводились, скарги позивача були повністю проігноровані, а тому ВЛК можна назвати формальним та упередженим.
З огляду на вказані обставини, процедура проходження ВЛК була здійснена з порушеннями, не були визначені та враховані захворювання позивача, в довідці ВЛК не вірно визначено ступінь придатності до військової служби, а тому така Довідка ВЛК підлягає скасуванню.
Позивач вважає таке рішення протиправним і оскаржує накази про призов і зарахування його до військової частини НОМЕР_1 , де він проходив службу за мобілізацією.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини.
Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Вказують, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 р. №59 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Відповідач зазначає, що з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
При цьому, оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2025 р. №59 є виконаним з моменту його зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідач 1 вважає, що скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2025 р. №59 про зарахування позивача до списків особового складу частини та приступлення до виконання обов`язків, який вичерпав свою дію фактом виконання з моменту вступу позивача на військову службу за призовом, не може мати правових наслідків у вигляді звільнення позивача з військової служби.
Також, відповідач 1 вказує про те, що підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 26.02.2025 р. №59 в частині визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 про призначення та зарахування позивача до Військової частини НОМЕР_1 , відсутні.
Відповідач вважає, що про відсутні підстави щодо визнання протиправності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , та подальшому звільненню позивача зі служби в ЗСУ, а тому вказаний наказ не підлягає скасуванню.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що ВЛК, яка проводила медичний огляд позивача та склала довідку № 578 від 23.02.2025 року є позаштатним ВЛК, разі незгоди з проведеним оглядом та висновком про придатність до військової служби, позивач мав звернутись до позаштатної ВЛК із заявою про проведення огляду ВЛК обласного ТЦК та СП, а у разу підтвердження результатів медичного огляду, оскаржити такий висновок до штатної ВЛК або суду.
Таким чином, вважають, що позивачем не дотримано вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови у задоволені позову.
Вказують про те, що позивач не погоджується з висновком військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 та № 578 від 23.02.2025 року, оскільки вважає його протиправним.
Фактично, Позивач ототожнює Відповідача 2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з військово-лікарською комісією.
Однак, це ототожнення є помилковим.
Відповідач 2 вказує про те, шо саме ВЛК, якому підпорядковано ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 повинно бути визначене як Відповідач щодо першої позовної вимоги.
Оскільки Відповіда ч2 не має жодного відношення до прийняття спірного висновку ВЛК від 23.02.2025 року позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
V. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно положень ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 14.04.2025 року, третій особі було запропоновано надати пояснення по справі.
Станом на 13.06.2025 року від третьої особи письмові пояснення по справі не надали, хоча третя особа повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.
VІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 .
23 лютого 2025р. позивач був затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_6 та був доставлений до ВЛК для визначення придатності до військової служби.
На ВЛК позивач був визнаний придатним, однак, як вказує позивач у позовній заяві, ВЛК було проведене із значними порушеннями, формально, а фактично його не проводили, лише поверхневим оглядом позивач був визначений як придатний до військової служби.
Позивач у позові вказував про те, що має численні захворювання, при цьому, незважаючи на викладене, за наслідком проходження ВЛК позивач визнаний придатним до військової служби.
Для отримання вказаної довідки, адвокатом позивача було здійснено відповідний запит, та у відповідь на запит був наданий Лист від 11.03.2025р. за №4/1865, разом з яким надано Довідку ВЛК №578 від 23.02.2025р., місцезнаходження комісії АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки ВЛК №578 від 23.02.2025р., в графі діагноз проставлений лише «хронічний геморой, ремісія» та на підставі ст. 43 б) графи 11 Рокладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
На вказану Довідку ВЛК №578 була подана скарга до Центральної військово лікарської комісії ЗСУ, в якій позивач просив скасувати рішення військово - лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_8 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та Прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Після отримання Довідки ВЛК №578 у відповідь на адвокатський запит до вказаної Скарги були направлені письмові доповнення до Скарги на Довідку ВЛК про ІНФОРМАЦІЯ_7 від 23.02.2025р., до якої були долучені отримані від відповідача 2 документи.
У подальшому, встановлено, що позивача було мобілізовано на військову службу, що підтверджується Довідкою №225/101 від 15.03.2025р., у якій вказано про те, що з 24.02.2025 року по теперішній час позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно матеріалів справи, позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2025 р. №57 було зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
01.04.2025р. представник позивача отримала Лист №598/9/7576 від 26.03.2025р., яким представника позивача було повідомлено, що скарга була направлена за належністю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно вимог Положення.
Також, представником позивача було отримано лист від ІНФОРМАЦІЯ_10 від 11.03.2025р. за №388/ 15/470, яким було повідомлено, що направлення на проходження ВЛК має проводитись прямим начальником від командира окремої частини, прямим командиром, після підписання рапорту.
Наказом командира вч НОМЕР_1 від 16.05.2025 року за №142 визнано солдата ОСОБА_2 , курсанта навчального взводу навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, який відповідно до розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 10 травня 2025 року №300/ПУ/2042/П/дск вибув для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , та вказано про те, що вважати таким, що справи та посаду здав 16 травня 2025 року і вибув до нового місця служби.
З 16 травня 2025 року виключено позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Позивач вважає, що такі дії відповідачів є протиправними, а тому вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
VІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пункт 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 передбачає, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Відповідно до пункту 21.29 глави 21 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення) поряд з іншими постановами записується в історію хвороби, Книгу протоколів засідань військово-лікарської комісії, свідоцтво про хворобу або довідку, медичну книжку військовослужбовця з обов`язковим посиланням на документ, який підтверджує обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно з пунктом 22.1 глави 22 розділу II Положення № 402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються, зокрема, довідкою військово-лікарської комісії. При цьому, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення) поряд з іншими постановами записується, зокрема, в Книгу протоколів засідань військово-лікарської комісії з обов`язковим посиланням на документ, який підтверджує обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 р. у справі № 806/526/16 зазначив: «у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі».
VІІІ. ОЦІНКА СУДУ
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, оскільки це потребує спеціальних знань медицини.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності, обмеженої придатності або непридатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18 та від 12.02.2021 року у справі №820/5570/16.
Враховуючи вказану практику Верховного Суду, суд не надає оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби. При цьому, суд зосереджує увагу при розгляді цієї справи на дотриманні відповідачем процедури прийняття оскарженої постанови ВЛК, оформленої довідкою від 07.07.2023 року.
Суд зазначає, що позивач звертаючись до суду із цим позовом зазначав про формальних підхід посадових осіб відповідача 2, під час визначення ступеня придатності позивача до військової служби, що і фактично не заперечується відповідачами у відзиві на позовну заяву позивача.
Розглядаючи по суті цей спір про оскарження рішення ВЛК, суд перевірив законність дій відповідача 2 в межах дотримання процедури мобілізації та дійшов висновку про те, що відповідач 2, як суб`єкт владних повноважень, не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій щодо дотримання процедури здійснення ВЛК.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня постанова (довідка) військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення ступеня придатності позивача для проходження військової служби.
Слід вказати , що така довідка була витребувана судом, ухвалою суду, проте, під час розгляду справи, відповідачем 2 так надана і не була.
Однак, в матеріалах справи наявний витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025р. №57, позивача призвано під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 та з 12.10.2024 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Отже, матеріалами справи підтверджено факт призову позивача саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до п.10. ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Таким чином належним способом захисту буде, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України, зокрема: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу та визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2025р. №57 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу.
Беручи до уваги наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з іншим захистом ніж заявлений позивачем.
ІХ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправними та скасування довідки, наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправними та скасування довідки, наказів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2025р. №57 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.06.2025 року.

Суддя В.В. Ільков