Справа № 200/2442/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року справа №200/2442/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Цимбалюка Сергія Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/2442/25 (головуючий суддя І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату пенсії з урахуванням підвищення пенсії, встановленого постановою № 185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску щодо позовних вимог про нарахування та виплату пенсії за період з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

На виконання ухвали, представником позивача надано заяву про поновлення строків звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що з травня 2024 року ОСОБА_1 обстежувалась, перебувала на лікуванні та знаходилась на реабілітації через серйозні захворювання (постхолецистектомічного синдрому, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ криза), яке суттєво обмежило її здатність виконувати звичні обов`язки, у тому числі звертатися до суду. Її хвороби унеможливлювали її самостійне пересування, виконання щоденних обов`язків та участь у судовому процесі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року визнано неповажними підстави, вказані представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.

Повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог заявлених поза межами строку звернення до суду, а саме з 01.03.2024 по 30.09.2024 відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач є інвалідом ІІ групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС, не знав про порушення своїх прав, оскільки отримував максимальний розмір пенсії 23 610 грн, і лише після спілкування з іншими ліквідаторами дізнався про порушення та фактичну невиплату та відразу звернувся до суду з позовом.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідач не інформував позивача про зміну складових пенсійної виплати, тому у позивача не виникало сумнівів щодо виплати пенсії у повному розмірі. Лише після чергового звернення із заявою та отримання відповіді від ГУ ПФУ в Донецькій області позивач достовірно дізнався про свій основний розмір пенсії від середнього заробітку та максимальний розмір пенсії.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

04 квітня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо обмеження максимальним розміром пенсії;

-зобов`язати здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату пенсії з урахуванням підвищення пенсії, встановленого постановою № 185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надати докази поважності причин його пропуску щодо позовних вимог про нарахування та виплату пенсії за період з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

На виконання ухвали, представником позивача надано заяву про поновлення строків звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що з травня 2024 року ОСОБА_1 обстежувалась, перебувала на лікуванні та знаходилась на реабілітації через серйозні захворювання (постхолецистектомічного синдрому, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ криза), яке суттєво обмежило її здатність виконувати звичні обов`язки, у тому числі звертатися до суду. Її хвороби унеможливлювали її самостійне пересування, виконання щоденних обов`язків та участь у судовому процесі.

Надав в підтвердження вищезазначеного виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2025.

Суд першої інстанції повертаючи позивачу позовну заяву в частині позовних вимог з 01.03.2024 по 30.09.2024, виходив з того, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з цим позовом, поважні причини пропуску строку відсутні.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Таким чином, при вирішенні питання чи пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 473/653/17, від 18.01.2019 в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Суд звертає увагу, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи предметом позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є дії відповідача щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром у період з 01 березня 2024 року.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про порядок нарахування пенсії, з яких складових вона складається, як обраховано та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсії особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсії, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру її складових, звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу відповіді на подану нею заяву.

Проте, отримуючи пенсію в меншому, ніж передбачено нормативно-правовими актами розмірі у період з 01.03.2024 по 30.09.2024, позивач звернулася до суду з позовом лише 04 квітня 2025 року.

Початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує з моментом, коли отримала листа від відповідача на початку 2025 року.

Проте, позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися саме з моменту виплати пенсії в березня 2024 року в меншому розмірі щомісячним періодичним платежем, оскільки розмір пенсії стає відомий особі, яка її отримує, саме з моменту отримання цієї виплати.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про причини нарахування пенсії в меншому, ніж встановлено законом, розмірі.

Таким чином, позивач була обізнана про факт порушення її прав з березня 2024 року, коли отримала пенсію.

Позивач звернулася до суду з позовом тільки 04.04.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України щодо періоду з 01.03.2024 по 30.09.2024.

Позивач посилалася на поважні причини пропуску строку звернення до суду, а саме: її перебування на лікуванні або реабілітації, починаючи з травня 2024 року.

Проте, позивачем не надано жодного належного доказу вищевказаному, а виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2025 не може бути підтвердженням перебування позивача на лікуванні з березня 2024 по вересень 2024, оскільки в ній вказано про звернення позивача за медичною допомогою лише у квітні 2025 року.

За усталеною практикою Верховного Суду причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Проте, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду за період з 01.03.2024 по 30.09.2024 не підтверджені жодними належними доказами, а позивачем не зазначено інших поважних причин, які не залежали від волевиявлення особи, яка подає позовну заяву, і які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Отже, звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви за період з 01.03.2024 по 30.09.2024 на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На підставі пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статями 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Цимбалюка Сергія Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/2442/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 200/2442/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 18 червня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко