Справа № 140/3185/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3185/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі НОМЕР_2 прикордонний загін/В/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати при звільненні компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» (далі - Постанова №702), за період 2013-2025 роки; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, за період 2013-2025 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з липня 2013 року по січень 2025 року проходив військову службу в Державній прикордонній службі України у підрозділах, що виконують завдання з охорони державного кордону органів Держприкордонслужби на посадах інспекторського складу, що давало йому право на додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, та яку він фактично не використав. Поряд з тим при виключенні зі списків загону згідно з наказом відповідача від 09.01.2025 №22-ос у зв`язку із звільненням з військової служби йому всупереч абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні вказаної додаткової відпустки за 2013-2025 роки.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що в період проходження військової служби у В/ч НОМЕР_1 позивач не звертався до керівництва прикордонного загону встановленим порядком (з рапортом) про отримання відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, або заміни її на грошову компенсацію при звільненні. Відтак, саме через бездіяльність позивача (неподання відповідного рапорту під час проходження військової служби) командир В/ч не знав і не міг знати інтереси позивача в частині отримання такої щорічної додаткової відпустки. Поряд з тим, наголосив, що згідно з абзацом 3 пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця. Згідно з витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.01.2025 № 22-ос та особистої картки грошового забезпечення за 2025 рік, ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки загальною тривалістю 98 календарних днів в сумі 81469,36 грн. З урахуванням наведеного зазначив, що грошовій компенсації не підлягають календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, оскільки у 2018-2024 роках у нього виникло право на отримання додаткової відпустки на підставі пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» або грошової компенсації у разі її невикористання.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у періоди з 21.06.2013 по 04.09.2017 та з 12.09.2018 по 09.01.2025 проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 , а у період з 06.09.2017 по 10.09.2018 у В/ч НОМЕР_3 , що підтверджено особистими картками грошового забезпечення за 2013-2025 роки (а.с.14-30), військовим квитком серії НОМЕР_4 (а.с.11-13).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.01.2025 №22-ос ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас, виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 09.01.2025 (а.с. 10).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати при звільненні з військової служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII.

Згідно з абзацами першим-третім пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII Військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Постановою №702 затверджено Переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2-5.

Додаток 4 до вказаної постанови містить Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.

Постановою №702 одночасно затверджено Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі Порядок №702).

Відповідно до пункту 1 Порядку №702 щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах (пункт 11 Порядку №702).

Згідно з пунктом 12 Порядку №702 якщо військовослужбовець проходив службу в різних умовах, на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на щорічну додаткову відпустку різної тривалості, підрахунок часу виконання обов`язків військової служби проводиться окремо за кожною умовою (посадою). У разі коли військовослужбовець має право на додаткову відпустку за різними підставами, надання такої відпустки проводиться за однією з них за бажанням військовослужбовця. Облік часу виконання обов`язків військової служби за кожною умовою (посадою) здійснюється командиром (начальником) або уповноваженою ним особою.

Як вбачається з особистих карток грошового забезпечення за 2013-2025 (а.с. 14-30), ОСОБА_1 проходив військову службу у підрозділах ДПС на таких посадах:

з 21.06.2013 молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »);

з 05.02.2015 - молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії- водій (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »);

з 07.05.2015 - інспектор прикордонної служби 3 категорії-дозиметрис (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »);

з 29.07.2016 - інспектор прикордонної служби 3 категорії-дозиметрис (ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »);

з 06.09.2017 - інспектор прикордонної служби 3 категорії-дозиметрис 2 від ІПС ВПС ОБПК;

з 12.09.2018 - інспектор прикордонної служби 3 категорії (ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 »);

з 01.01.2020 по 09.01.2025 - інспектор прикордонної служби 1 категорії (ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 »).

Таким чином, позивач упродовж 2013 - 2025 років проходив військову службу на посадах, які надають право на щорічну додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, разом з тим така відпустка позивачу не надавалась, грошова компенсація не виплачувалась.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_5 від 05.03.2018 (а.с.31).

Відповідно до статті 16-2 Закону України Про відпустки учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пунктом 12 статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон № 3551-XII) передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Отже, виходячи із норм Закону №3551-XII додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати лише одну з двох додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби: - пов`язану з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; - або ж на підставі іншого закону.

Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Як вбачається з витягу із наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.01.2025 №22-ос ОСОБА_1 при звільненні належали до виплати, зокрема, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2024 роки загальною тривалістю 98 календарних днів (а.с. 10). Архівною відомістю № 1 за 2025 рік підтверджено, що позивачу у січні 2025 року виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у сумі 81469,36 грн (а.с.30 зворот).

Отже, виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої іншим законом, виключає виплату компенсації додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, що обумовлено абзацом третім пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №520/7314/2020, відступу від якої на час розгляду цієї справи не було. За висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані додаткові відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закон №3551-XII, і навпаки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач як військовослужбовець вже використав право на отримання компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2018-2024 роки, тому законодавчо встановлені підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, за період за 2018-2024 роки відсутні.

Отже, позовні вимоги за 2018-2024 роки задоволенню не підлягають.

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що позивач у 2013-2017, 2025 роках проходив службу на посадах, передбачених Додатком 4 до Постанови №702 - Переліком військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, та дають право на щорічну додаткову відпустку.

З особистих карток грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , вбачається, що у 2013-2017, 2025 роках позивач не отримував щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону №2011-XII, або ж компенсації за неї.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, за 2013-2017, 2025 роки.

Відповідно до пункту 6 розділу 8 глави V Інструкції №558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач при звільненні позивача зі служби протиправно не нарахував та не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ та Постановою №702, за 2013-2017, 2025 роки, у зв`язку із чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, позов належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2013-2017, 2025 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2013-2017, 2025 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ).

Суддя О. О. Андрусенко