Справа № 440/2411/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2411/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років №88 від 21.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 періоди її роботи з 07.10.1993 по 05.05.1998, з 10.01.2000 по 10.01.2025, як пільговий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, та здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за №2-р/2019 за заявою від 21.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує пенсію по інвалідності та 21.01.2025 звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення її на інший вид пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №88 від 21.01.2025 позивачу відмовлено у такому переведенні з посиланням на те, що професія оператор сортувальної гірки не передбачена постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992. Позивач пояснює, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом рішення №2-р/2019 від 04.06.2019 по справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) втратили чинність положення, які були визнані неконституційними, зокрема Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, тому чинними є положення пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції від 09.12.2012. Вважає, що має право на переведення з 21 січня 2025 року з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2411/25. Клопотання позивача про залучення третьої особи - задоволено. Залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17 березня 2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи /а.с. 40-42/, в яких представник ГУ ПФУ в Полтавській області зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 03.07.2023 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 21.01.2025 ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заяву про перехід на інший вид пенсії за вислугу років, яка опрацьовувалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зазначає, що для перерахунку пенсії ОСОБА_1 надала довідку від 20.01.2025 №НСК-09-30/23 за період роботи у виробничому підрозділі "Служба роботи станції" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" за професією оператор сортувальної гілки станції Полтава-Південна-позакласом". Вказує, що така професія, як оператор сортувальної гілки, не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", як така, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

01 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву у справі №440/2411/25.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі №440/2411/25 продовжено процесуальний строк до 08 квітня 2025 року для подання відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

14 квітня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 103-104/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 01.04.2024 право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону. Для перерахунку пенсії позивач надала довідку від 20.01.2025 № НСК-09-30/23 за період роботи в виробничому підрозділі «Служба роботи станції» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за професією оператор сортувальної гірки станції Полтави-Південна-позакласом. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено перелік професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років. Професія оператор сортувальної гірки не передбачена вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, що не дає позивачу права на призначення пенсії за вислугу років. Крім того, на дату звернення за перерахунком ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 51 рік. Тому відповідач вважає, що відсутні правові підстави для здійснення перерахунку перехід на пенсію за вислугу років.

Ця справа відноситься до справ, визначених частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Із 03.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період встановлення інвалідності по 31.07.2024 /а.с. 63/, що підтверджується рішенням №88 від 21.07.2023 /а.с. 72/.

Як слідує з цього рішення про призначення пенсії №88 від 21.07.2023, станом на день призначення пенсії по інвалідності позивачу розраховано страховий стаж 40 років 9 місяців 5 днів. Згідно розрахунку форми РС-право страховий стаж позивача станом на 03.07.2023 з урахуванням перетинів періодів обраховано пенсійним органом, як 30 років 5 місяців 9 днів /а.с. 74/.

21.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 15/, звернулася до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення/перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати пенсію у зв`язку з переходом на інший вид пенсії за вислугу років /а.с. 48-49/ та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні, які прийнято 21.01.2025 і зареєстровано за №176 та копії яких містяться у матеріалах справи /а.с. 49/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 21.01.2025 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 від 21.01.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення №88 від 21.01.2025 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсію по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" /а.с. 73/.

Вказане рішення вмотивоване тим, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. Для перерахунку ОСОБА_1 надала довідку від 20.01.2025 №НСК-09-30/23 за період роботи в виробничому підрозділі "Служба роботи станції" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" за професією оператор сортувальної гірки станції Полтава- Південна-позакласом. Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років. Професія оператор сортувальної гірки не передбачена постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", як така, що дає право призначення пенсії за вислугу років.

Позивач не погодилася з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №88 від 21 січня 2025 року про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та звернулася до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №88 від 21 січня 2025 року, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VIII) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено в такій редакції.

"Стаття 55. Окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років

Право на пенсію за вислугу років мають:

а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону;...".

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Однак, до внесення змін до Закону №213-VIII пункт "а" ст. 55 Закону №1788-ХІІ також містив вимогу щодо пільгового стажу жінок при досягненні 50 років - не менше 10 років на роботах, зокрема, що безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII, набрав чинності 11 жовтня 2017 року) доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно пункту 16 Закону розділу XV Прикінцеві положення №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на редакцію статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники після досягнення 55 років.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11 жовтня 2017 року.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

У Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття „легітимні очікування") (Доповідь „Верховенство права", схвалена Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Відтак, суд вважає, що, обмежуючи пунктом 2.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №240/24/21.

За позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, відповідно до якого положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону №1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

За такого правового регулювання, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, суд дійшов висновку у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №2-р/2019, а отже, право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років (21.01.2025), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 51 року , а отже досягла віку 50 років, який дає право на призначення пенсії на підставі пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність у позивача права на призначення пенсії на підставі пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з не досягненням нею віку 55 років.

Розрахунками стажу форми РС-право, здійсненими органом Пенсійного фонду України, підтверджено, що страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням перетину періодів визначено як 30 років 5 місяців 9 днів, тобто страховий стаж позивача становить не менше 20 років.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років, оформленої рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №88 від 21.01.2025, стало, зокрема, не врахування наданої позивачем довідки від 20.01.2025 №НСК-09-30/23 за період роботи в виробничому підрозділі "Служба роботи станції" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" за професією оператор сортувальної гірки станції Полтава-Південна-позакласом /а.с. 46/, з посиланням на те, що така професія не передбачена постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №583.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /далі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 /а.с. 18-19, 75-78/ підтверджено, що ОСОБА_1 :

- 07.10.1993 - призначена на посаду оператора сортувальної гірки ст. Полтава-Південна (підстава: наказ №58 л/к від 07.10.1993);

- 06.05.1998 - переведена оператором поста централізації (підстава: наказ №20 від 06.05.1998);

- 23.07.1998 - затверджена оператором поста централізації 4 розряду (підстава: наказ №41 від 13.07.1998);

- 10.01.2000 - переведена оператором сортувальної гірки (підстава: наказ №04 від 10.01.2000);

- 24.03.2000 - прийнята оператором сортувальної гірки 5 розряду (підстава: наказ №22 від 24.03.2000);

- 01.06.2012 - станція "Полтава-Південна" Південної залізниці перейменована на відокремлений підрозділ "Станція-Полтава-Південна" державного підприємства "Південна залізниця" (підстава: наказ №149 від 25.04.2012);

- 01.12.2015 - Державне підприємство "Південна залізниця" реорганізоване шляхом злиття у публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" та утворено регіональну філію "Південна залізниця" (підстава: постанова Кабінету міністрів України №200 від 25.06.2014; рішення правління ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015 протокол №2, від 16.11.2015 протокол №1);

- 01.12.2015 - відокремлений підрозділ "Станція-Полтава-Південна" державного підприємства "Південна залізниця" реорганізовано у виробничий підрозділ "Станція регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (підстава: наказ №01/ос від 01.12.2015);

- 01.07.2016 - виробничий підрозділ "Станція-Полтава-Південна" регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" перепідпорядковані виробничому підрозділу "Полтавська дирекція залізничні перевезення" регіональної філії "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (підстава: наказ №204/ос від 01.07.2016;

- 01.01.2019 - регіональна філія "Південна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" перейменовано на регіональну філію "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (підстава: постанова Кабінету міністрів України від 31.10.2019 №938, рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 04.12.2018, протокол №Ц-64-91 Ком.т.);

- 08.02.2024 - продовжує працювати ст. Полтава-Південна виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (підстава: рішення правління АТ "Укрзалізниця" (протокол №Ц-85/58 Ком.т.наказ регіональної філії від 09.10.2023 №549/Н, наказ регіональної філії від 19.01.2023 №32/Н, наказ директора виконавчої регіональної філії від 08.02.2024 №236/ОС);

- 10.01.2025 - переведена агентом комерційним станції Полтава-Південна (підстава: наказ №23/ОС від 10.01.2025).

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 відсутні відомості про характер виконуваної нею роботи на посадах оператора сортувальної гірки.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №НСК-09-30/23 від 20 січня 2025 року /а.с. 46/, видана Акціонерним товариством "Українська залізниця" регіональної філії "Південна залізниця" ОСОБА_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочий день у виробничому підрозділі "Служба роботи станцій" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" за період з 07.10.1993 по 05.05.1998, з 10.01.2000 по 10.01.2025 вела процес розпуску поїздів на механізованих гірках із річним середньодобовим переробленням вагонів за допомогою пристроїв автоматичного регулювання швидкості й керування автоматичними сигналами з пульта керування. Переводила централізовані стрілки та керувала сигналами для підготовки маршрутів слідування відчепів у процесі розпуску поїздів та маневрових пересувань в горловині сортувального парку. Регулювала швидкість руху вагонів шляхом гальмування їх вагонними уповільнювачами для забезпечення необхідними інтервалами між відчепами і допустиму швидкість з`єднання вагонів у сортувальному парку. Контролювала правильність гіркових пристроїв за показаннями контрольно-вимірювальних приладів. Стежила за відповідністю маршрутів слідування відчепів до даних сортувального листка. Передавала інформацію про порядок розпуску поїзда, зміни напряму слідування відчепів та наявності вагонів з вантажами, які потребують під час гальмування особливої обережності, - за професією, посадою: оператор сортувальної гірки станції Полтава-Південна-позакласом, що передбачено згідно статті 52 та 55 "А" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, станціях позакласних та І класу, користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 за період з 07.10.1993 по 05.05.1998, з 10.01.2000 по 10.01.2025. Всього: 29 років 07 місяців 00 днів. Підстава видачі: накази по особовому складу, картка форми П-2; додаткові відомості: працювала на даній посаді повний робочий день, на інші роботи не відволікалась.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

До вказаного списку включено посади, зокрема: чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Отже, професія оператор сортувальної гірки на станціях позакласних і 1 класу передбачена постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", відтак доводи відповідача про те, що період роботи позивача з 07.10.1993 по 05.05.1998, з 10.01.2000 по 10.01.2025 оператором сортувальної гілки не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є помилковими.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, враховуючи, що період роботи ОСОБА_1 з 07.10.1993 по 05.05.1998 та з 10.01.2000 по 10.01.2025 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, та на час звернення із заявою до пенсійного органу позивач досягла віку 50 років, що дає право на призначення пенсії згідно пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №88 від 21 січня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років прийнято не на підставі, не у спосіб, що визначені законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з приписами частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію чи перевести особу на інший вид пенсії. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що ОСОБА_1 станом на час звернення до пенсійного органу із заявою (21.01.2025) досягла 50 років, мала загальний стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботі за професією, що передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 періоди її роботи з 07 жовтня 1993 року по 05 травня 1998 року та з 10 січня 2000 року по 10 січня 2025 року, та призначити ОСОБА_1 з 21 січня 2025 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 .

Таким чином, позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 3028 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене вище, у цій справі позивач повинен сплатити за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір у розмірі 968,96 грн. (3028 грн. * 0,4*0,8).

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №7134-0234-1764-8846 від 22.02.2025 /а.с. 29/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 33/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ідентифікаційний код 13486010), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №88 від 21 січня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 періоди її роботи з 07 жовтня 1993 року по 05 травня 1998 року та з 10 січня 2000 року по 10 січня 2025 року, та призначити ОСОБА_1 з 21 січня 2025 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич