Справа № 500/1443/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1443/25

12 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фаранюк О.Л.,

представника позивача Гурника В.О.,

представника відповідача Куриляк М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУНП в Тернопільській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області № 487 від 25.02.2025 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області № 59 о/с від 26.02.2025 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області з 27.02.2025;

стягнути з ГУНП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.02.2025 по день фактичного поновлення на роботі, розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач обіймав посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області у званні капітана поліції з вислугою понад 15 років.

27.02.2025 ОСОБА_1 ознайомлено з наказом № 59 о/с від 26.02.2025, яким його звільнено зі служби з 26.02.2025 на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Підставою його видачі є наказ № 487 від 25.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за вчинення дисциплінарного проступку, який одночасно вручено з наказом про звільнення.

Позивач зазначає, що про факт проведення службового розслідування стосовно нього ніхто не повідомляв, пояснень у нього не відбирали, а про його існування він дізнався лише після отримання зазначених наказів. Через це вважає, що відповідачем порушено процедуру службового розслідування.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення стало службове розслідування, ініційоване доповідною запискою у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (КК України, закінчений замах на шахрайство у великих розмірах). Станом на 12.03.2025 обвинувальний вирок у цій справі відсутній, а справа не передана до суду.

Ще підставою позову вказано такі обставини: з моменту подання доповідної записки 20.02.2025 до видання наказу № 4137 від 25.02.2025 минуло лише 5 календарних днів, що свідчить про формальний і поверхневий характер службового розслідування; висновки розслідування дублюють матеріали кримінального провадження, не додаючи жодних самостійних доказів порушення ОСОБА_1 службових обов`язків; оскаржуваний наказ № 487 містить посилання на порушення позивачем пунктів 1, 2, 7, 8, 12 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.11.2016 № 1576/29706, проте конкретних дій, що підтверджують порушення цих норм у наказі не наведено, лише загальні твердження про «дискредитацію звання поліцейського»; наказ № 487 не містить конкретного опису дій ОСОБА_1 , а лише перелічує нормативні акти та містить посилання на матеріали кримінального провадження.

В наказі № 487 воєнний стан зазначений як обтяжуюча обставина, проте стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не скасовує конституційних гарантій, зокрема, презумпцію невинуватості чи процедурні права поліцейських, передбачені Дисциплінарним статутом.

Представник позивача у позові навів численну практику Верховного Суду у подібних спорах та вказує, що звільнення ОСОБА_1 є протиправним через формальність розслідування, відсутність самостійних доказів і порушення презумпції невинуватості.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду 19.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

Ухвалою суду від 31.03.2025 задоволено заяву представника позивача, постановлено судовий розгляд цієї справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово, призначено підготовче судове засідання.

У строк, встановлений судом, надійшов відзив на позов, у якому ГУНП в Тернопільській області проти позовних вимог заперечує з таких підстав.

Стосовно порушення процедури службового розслідування, то вважає, що норми Дисциплінарного статуту органів Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), не передбачають обов`язку ознайомлювати позивача із наказом про призначення службового розслідування. При цьому ОСОБА_1 надано можливість подати свої пояснення по факту проведення службового розслідування, проте він відмовився від надання пояснень на підставі статті 63 Конституції України. Службове розслідування в умовах воєнного стану проводилося з особливостями, передбаченими нормами статті 26 Дисциплінарного статуту.

Відповідач вважає безпідставними доводи позивача про формальність та поверхневий характер службового розслідування, бо максимальний термін проведення службового розслідування в умовах воєнного стану встановлено нормами статті 26 Дисциплінарного статуту, а мінімальний не визначено.

Також не вважає продублюваними матеріали кримінального провадження у висновку службового розслідування, бо в ньому надавалась оцінка порушенню ОСОБА_1 вимог наказу ГУНП в Тернопільській області від 01.11.2024 №2774 «Про внесення змін до наказу від 12.12.2023 №3339 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня в ГУНП в Тернопільській області та дотримання вимог пропускного режиму на період дії на території України воєнного стану» в частині вчинення протиправних дій в робочий час, порушуючи внутрішній розпорядок дня; досліджувалось питання порушення Присяги поліцейського в частині скоєння проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків; в ході службового розслідування встановлено факти порушення вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.03.2019 за № 223/33194, в частині не інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення та запобігання його вчиненню; дисциплінарна комісія надала оцінку фактам розповсюдження в мережі Інтернет інформація про можливе вчинення кримінального правопорушення поліцейським.

Описані дії негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають авторитет Національної поліції України серед населення та довіру громадян до поліцейських, дискредитують поліцейського, оскільки служба в Національній поліції пов`язана насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за замах на шахрайство та висвітлення цієї події у засобах масової інформації призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме капітан поліції ОСОБА_1 свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог законодавства.

У висновку службового розслідування прослідковується позиція про те, що дисциплінарною комісією не встановлюються факти скоєння поліцейським кримінальних правопорушень, оскільки це не належить до її повноважень. Наявність факту притягнення чи не притягнення капітана поліції ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не має ключового (вирішального) значення і не спростовує факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

У зв`язку із наведеним відповідач вказує, що презумпцію невинуватості жодним чином не порушено. В ході проведення службового розслідування встановлено вину позивача у скоєнні дисциплінарних проступків.

Представник відповідача вважає, що підтвердженням дискредитації органу поліції є наведені у висновку службового розслідування посилання на статті в мережі інтернет («ДБР вручило підозру начальнику сектору реагування патрульної поліції Кременеччини. Що відомо» та «Підозрюваний у шахрайстві начальник сектору патрульної поліції Кременеччини під домашнім арештом»), в яких висвітлено формацію стосовно надзвичайної події за участю поліцейського.

На спростування твердження позивача про недостатню обґрунтованість наказу, представник відповідача вказує, що оскаржуваний наказ № 487 від 25.02.2025 містить посилання на конкретні дії порушника, а саме: позаслужбове неділове спілкування у формі зустрічей та спілкування з гр. ОСОБА_2 , дискредитацію образу поліцейського через появу статей в ЗМІ. При цьому наказ не повинен дублювати зміст висновку службового розслідування, наказ є формою прийняття рішення, а не результатом розслідування, деталізовано усі обставини саме у висновку.

Також представник відповідача виклала у відзиві усі обставини, які встановлені під час проведення службового розслідування. Дисциплінарна комісія вбачала склад дисциплінарного проступку капітана поліції ОСОБА_1 у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що своїми діями, капітан поліції ОСОБА_1 свідомо проігнорував вимоги керівництва МВС України, НПУ та ГУНП в Тернопільській області щодо необхідності неухильного дотримання службової дисципліни, а також допустив свідоме ігнорування вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, затвердженої частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 37, 38, 39 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 7, 8, 12 частини 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 27.05.2024 №1473, зобов`язання поліцейського щодо дотримання законності та службової дисципліни, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2024 №1433, а також вимог підпункту 7 пункту 1 доручення ГУНП в Тернопільській області від 10.01.2025 №3734-2025, оскільки будучи поліцейським зобов`язаний був дотримуватися законодавства, неухильно виконувати накази та доручення начальників, а також бути прикладом у дотриманні законності та службової дисципліни.

На підставі висновку службового розслідування керівником в межах своїх повноважень визначено міру дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У відповіді на відзив представник позивача вказав на помилковість висновків відповідача про те, що норми статті 26 Дисциплінарного статуту не передбачають обов`язку ознайомлення з наказом про розслідування, бо дана норма дозволяє спрощення процедур розслідування в умовах воєнного стану, але не скасовує базові гарантії прав поліцейського, передбачені статтею 18 цього ж Статуту. Спрощення може стосуватися скорочення строків розгляду справи чи зменшення кількості членів дисциплінарної комісії, але не може виключати обов`язок повідомити особу про початок розслідування, яке безпосередньо впливає на її права та обов`язки.

Відповідач не довів, що дії позивача якимось чином вплинули на виконання завдань Національної поліції в умовах воєнного стану. У відзиві відсутні конкретні факти чи докази, які б указували на те, що інкримінований позивачу проступок мав наслідки для діяльності поліції в контексті воєнного стану, наприклад, перешкоджав мобілізації ресурсів чи підривав безпеку громадян. Вважає посилання на воєнний стан є нерелевантним у контексті справи та виглядає як спроба виправдати порушення процедурних прав позивача.

Ще представник позивача звернув увагу на відсутність доведеного причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та репутаційними втратами (публікації в Інтернеті від 20.02.2025 на сайті « 20 хвилин Тернопіль» не містять анкетних даних позивача, а лише вказують посаду «начальник сектору реагування патрульної поліції Кременеччини», що унеможливлює його ідентифікацію широким загалом, відсутні докази конкретного негативного впливу на довіру громадян до поліції), недоведеність порушення етичних норм (не конкретизовано, які саме положення цих правил було порушено поза контекстом кримінального провадження); недостатню мотивація наказу № 487 від 25.02.2025, непропорційність застосованого стягнення; порушення презумпції невинуватості; відсутність самостійних доказів дисциплінарного проступку.

Ще представник позивача зазначив, що на момент службового розслідування, відібрання пояснень та навіть подачі позову ОСОБА_1 не мав доступу до матеріалів службового розслідування та чіткого розуміння обвинувачень, які йому інкримінуються. Під час відібрання пояснень позивачу не надано перелік фактів чи документів, які досліджувала дисциплінарна комісія, що унеможливило його повноцінну участь у процесі. Відмова позивача від надання пояснень була зумовлена не відсутністю аргументів чи небажанням співпрацювати, а грубими порушеннями процедури службового розслідування з боку відповідача, позивачу не було надано копію наказу № 441 від 20.02.2025 про призначення розслідування та чіткий перелік обвинувачень чи матеріалів, на яких базується розслідування. Представник позивача вважає, що звільнення є непропорційним і необґрунтованим з огляду на відсутність доведеної вини та враховуючи 15-річний стаж бездоганної служби.

У запереченнях на відповідь на відзив представник ГУНП в Тернопільській області зазначив ті ж пояснення, що й у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено ї до судового розгляду по суті на 22.05.2025.

Ухвалою суду від 22.05.2025 розгляд справи відкладено через неявку позивача та його представника, одночасно продовжено строк розгляду справи до 30 днів.

У судовому засіданні 29.05.2025 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що 20.02.2025 після проведення слідчими Державного бюро розслідувань обшуків та вручення йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, працівником ГУНП у Тернопільській області йому запропоновано надати пояснення. Проте він був у стані розгубленості, не розумів відносно чого має надавати пояснення, а тому відмовився від дачі таких, власноручно заповнивши відповідний бланк. Ще зазначив, що йому не повідомляли та не ознайомлювали з наказом про службове розслідування відносно нього. На запитання суду підтвердив, що йому відомі вимоги Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань, він знав про те, що у випадках вручення підозри поліцейському проводяться службові розслідування, проте не припускав, що таке проводиться й відносно нього. Підтвердив, що 21.02.2025 йому повідомлено про відсторонення від посади, на вимогу працівника кадрової служби він здав службове посвідчення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті, просив позов задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у позові з підстав, вказаних у заявах по суті справи.

У судовому засіданні 12.06.2025 допитано свідків голову дисциплінарної комісії ОСОБА_3 та члена комісії, який відбирав пояснення у ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представників сторін, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.02.2010 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції України, наказом ГУНП в Тернопільській області від 19.01.2021 №202 о/с позивача призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2025 №441 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області; створено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування; на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від займаної ним посади (том 1 а.с.137-138).

У наказі зазначено, що 20.02.2025 до ГУНП в Тернопільській області надійшла доповідна записка начальника управління головної інспекції ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_5 про те, що відносно начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 190 КК України. Встановлено, що працівниками Тернопільського управління ДВБ НП України та Головного слідчого управління Державного бюро розслідування задокументовано причетність капітана поліції ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення та 20.02.2025 в його службовому кабінеті проведено обшук (том 1 а.с.177-178).

За наслідками службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Тернопільській області Зюбаненком Сергієм 25.02.2025 (том 1 а.с.141-167).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що співробітниками Тернопільського управління ДВБ НП України та Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, задокументовано причетність капітана поліції ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення. 20.02.2025 в службовому кабінеті, автомобілі та за місцем проживання капітана поліції ОСОБА_1 проведено обшуки. Цього ж дня капітана поліції ОСОБА_1 повідомлено про те, що він підозрюється у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною 4 статті 190 КК України.

З метою отримання копій процесуальних документів у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.02.2024, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 від 20.02.2025, дисциплінарною комісією скеровано запит від 24.02.2024 № 29000-2025 до Головного слідчою управління Державного бюро розслідувань, на який 24.02.2025 отримано відповідь та запитувані копії процесуальних документів, зокрема, повідомлення про підозру.

Висновок службового розслідування містить інформацію з тексту повідомлення про підозру, яка зводиться до того, що у період з 21.02.2024 по 30.09.2024 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу ГУНП в Тернопільській області, будучи працівником правоохоронного органу, скористався тяжким суспільним становищем щодо законодавчого обмеження конституційних прав та свобод громадян України в частині заборони виїзду чоловікам віком від 18 до 60 років за межі території України на період дії воєнного стану, усвідомлюючи, що вчинення дій, пов`язаних з перетином особами державного кордону України не входить до його компетенції, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, знаходячись на території міста Кременець Тернопільської області, селища Вишнівець Кременецького району Тернопільської області та міста Тернопіль, вчинив закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами в розмірі 10000 доларів США. У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.02.2024 ОСОБА_1 розробив злочинний план, що полягав у введені в оману ОСОБА_6 шляхом повідомлення недостовірної інформації про нібито вжиття заходів щодо підготовки документів та організації його переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 10000 доларів США, й не маючи наміру вчиняти будь-які дії в інтересах ОСОБА_6 , планував заволодіти цими коштами. Діяв ОСОБА_1 через гр. ОСОБА_7 .

Проаналізувавши зміст повідомлення про підозру, дисциплінарна комісія звернула увагу на те, що капітан поліції ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії в робочий час, порушуючи внутрішній розпорядок дня, а саме зустрічався з гр. ОСОБА_7 о 09 год. 45 хв. 13.03.2024 (середа), о 14 год. 00 хв. 16.05.2024 (четвер), о 14 год. 20 хв. 05.09.2024 (четвер), о 17 год. 00 хв. 10.09.2024 (вівторок), о 09 год. 45 хв. 13.09.2024 (п`ятниця) та о 12 год. 15 хв. 30.09.2024 (понеділок).

Згідно з наказом ГУНП в Тернопільській області від 27.05.2024 №1473 «Про внесення змін до наказу від 12.12.2023 №3339 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня в ГУНП в Тернопільській області та дотримання вимог пропускного режиму на період дії на території України воєнного стану», робочий день у понеділок, вівторок, середу четвер та п`ятницю розпочинається о 08:45 год., в суботу о 09:00 год., закінчується у понеділок, вівторок, середу, четвер о 18:45 год., в п`ятницю о 18:00 год. та в суботу о 13:00 год., із обідньою перервою в період з 13:00 год. по 14:00 год. Вихідним днем визначено неділю.

Ще у висновку службового розслідування зазначено про порушення позивачем пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, внутрішнього розпорядку поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467.

Такий висновок зроблений після аналізу відомостей ІКС ІПНП НП України, які свідчать про те, що капітан поліції ОСОБА_1 починаючи з 21.02.2024 та в подальшому під час зустрічей та спілкування з гр. ОСОБА_7 жодних заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення не вжив, натомість продовжив підтримувати із останніми позаслужбові стосунки.

Ще дисциплінарною комісією в ході моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також в ході службового розслідування встановлено, що інформація про можливе вчинення кримінального правопорушення поліцейським була розповсюджена в мережі Інтернет, зокрема на сайті « 20 хвилин Тернопіль» розміщено статті з назвою: «ДБР вручило підозру начальнику сектору реагування патрульної поліції Кременеччини. Що відомо» (https://te.20minut.ua/Podii/dbr-vruchilo-pidozru-golovnomu-patrulnomu-kremenechchini-scho-vidomo-11954277.html) та «Підозрюваний у шахрайстві начальник сектору патрульної поліції Кременеччини - під домашнім арештом» (https://te.20minut.ua/Kryminal/pidozryuvaniy-u-shahraystvi-nachalnik-sektoru- patrulnoyi-politsiyi-kre-11954417.html).

Описані дії негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають авторитет Національної поліції України серед населення та довіру громадян до поліцейських, дискредитують поліцейського, оскільки служба в Національній поліції, пов`язана насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Поліцейський, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за замах на шахрайство та висвітлення цієї події у засобах масової інформації - призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме капітан поліції ОСОБА_1 свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог законодавства.

Ще у висновку службового розслідування зазначено, що будучи опитаним стосовно обставин події, капітан поліції ОСОБА_1 на підставі статті 63 Конституції України відмовився від надання будь-яких пояснень, що свідчить про нещирість, відсутність усвідомлення та визнання своєї провини, а також відсутність аргументів у своє виправдання.

Також у висновку звернуто увагу на те, що дисциплінарна комісія, надаючи оцінку фактам порушень капітаном поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, не встановлює фактів скоєння ним кримінальних правопорушень, оскільки це не належить до її повноважень. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Дисциплінарна комісія вбачала склад дисциплінарного проступку капітана поліції ОСОБА_1 у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування останнім вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, що призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, враховуючи висвітлення даної події в мережі «Інтернет», порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України. Наявність факту притягнення чи непритягнення капітана поліції ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не має ключового (вирішального) значення і не спростовує факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, підпунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, затвердженої частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, статей 37, 38, 39 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 7, 8, 12 частини 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 за № 1576/29706, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33 194, Вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 27.05.2024 №1473, зобов`язання поліцейського щодо дотримання законності та службової дисципліни, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2024 №1433, а також вимог підпункту 7 пункту 1 Доручення ГУНП в Тернопільській області від 10.01.2025 №3734-2025 до начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Ці ж обставини викладені у наказі ГУНП в Тернопільській області від 25.02.2025 № 487 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності (без зазначення змісту повідомлення про підозру), відповідно до пункту 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку до начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (том 1 а.с.169-174).

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 26.02.2025 № 59 о/с області капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України Про Національну поліцію (том 1 а.с.28).

Позивач вважає, що накази ГУНП в Тернопільській області від 25.02.2025 № 487 та від 26.02.2025 № 59 о/с про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції є протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» Дисциплінарним статутом органів Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом №580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 64 Закону №580-VIII установлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у таких випадках: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частиною першою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Нормативно-правовим актом, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, є Дисциплінарний статут.

За змістом преамбули Дисциплінарного статуту дія останнього поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За приписами частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, серед іншого:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Враховуючи наведені норми, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків, недотримання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, наказів Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а так само у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що регламентовано статтею 18 Дисциплінарного статуту. Відповідно до цієї норми під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Законом № 2123-IX від 15.03.2022 Дисциплінарний статут доповнено розділом V щодо особливостей проведення службового розслідування в період дії воєнного стану (статті 26-31).

Стаття 26 цього розділу визначає, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.

За змістом статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі Порядок №893), та конкретизує процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, визначає права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

За змістом абзацу другого пункту 2 розділу II Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Згідно з пунктами 4, 13, 14 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування. Усні пояснення можуть фіксуватися особою, яка проводить службове розслідування, у тому числі за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, засобів фото- і відеозапису з подальшим накладанням на файл електронного цифрового підпису.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Отже, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надати пояснення щодо обставини, з приводу яких воно призначене, а так само відмовитися від надання пояснень. Проте у будь-якому випадку такій особі має бути запропоновано надати пояснення, а відмова має бути зафіксована у письмовій формі.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У цій справі судом встановлено, що наказ про призначення службового розслідування прийнятий після надходження 20.02.2025 інформації про здійснення до судового розслідування відносно ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 190 КК України, документування причетності ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, проведення 20.02.2025 працівниками Тернопільського ДВБ НП України та слідчого управління Державного бюро розслідування обшуків у службовому кабінеті Юрика А.А.

Позивач не заперечує проти наявності підстав для проведення службового розслідування, проте не погоджується з висновком, прийнятим за його результатами, а також вказує на недотримання процедури його проведення в частині не повідомлення його про початок службового розслідування, не ознайомлення з матеріалами та ненадання можливості надати пояснення.

Судом встановлено, що з наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2025 №441 про проведення службового розслідування щодо позивача під розписку його ознайомлено не було.

Водночас, виходячи з положень Дисциплінарного статуту та Порядку №893, такий наказ має бути доведений до відома особи, стосовно якої проводиться дисциплінарне розслідування, проте вручення його копії такій особі не передбачено.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що йому відомі положення Порядку №893, зокрема, про те, що за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення призначається службове розслідування, а також те, що дійсно йому 20.02.2025 було запропоновано надати пояснення, від надання яких він відмовився.

При цьому суд критично оцінює пояснення позивача про те, що він не здогадувався, що відносно нього проводиться службове розслідування, та не знав з приводу чого має надати пояснення, позаяк, маючи 15 річний досвід роботи, достатньо відбирав сам пояснень, а також такі відбиралися у нього, будучи неодноразово притягнутим до дисциплінарної відповідальності, тож не був позбавлений права з`ясувати з приводу чого він має дати пояснення, якщо членом дисциплінарної комісії були поставлені нечітко чи незрозуміло питання, а так само з`ясувати підстави чому він має надавати пояснення. Досить дивним видається відмова поліцейського (виходячи з його службових обов`язків) надати пояснення, а потім його ж пояснення у суді про те, що він не знав з приводу чого мав такі надати і хто відбирає у нього такі пояснення.

Ще у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що йому було відомо, що він відсторонений від посади, про що повідомлено кадровою службою. При цьому рішення про відсторонення від посади і про призначення службового розслідування відображенні в одному наказі відповідача від 20.02.2025 №441. Отож сумнівними є пояснення позивача про те, що йому було відомо лише про зміст однієї частини наказу (про відсторонення) без тієї, яка стосується призначення службового розслідування.

Крім того, відповідно до статті 17 Дисциплінарного статуту відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Отож, відсторонення від виконання службових обов`язків пов`язане саме з проведенням службового розслідування, що ще є додатковим свідченням того, що позивач знаючи, що він відсторонений від виконання службових обов`язків, знав й про проведення службового розслідування відносно нього.

У судовому засіданні 12.06.2025 свідок ОСОБА_8 , член дисциплінарної комісії, підтвердив, що саме він був уповноважений 20.02.2025 відібрати пояснення у ОСОБА_1 , був відряджений з міста Тернопіль до міста Кременець відразу після надходження доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Тернопільській області про проведення досудового розслідування та обшуків стосовно ОСОБА_1 . До прибуття в місто Кременець на телефон отримав фотокопію наказу про призначення службового розслідування, зміст якого при відібранні пояснень повідомив позивачу.

Тож суд не вважає слушними зауваження позивача та його представника відносно того, що позивач не був обізнаний про те, що відносно нього проводиться службове розслідування і не мав змоги надати пояснення. Письмова відмова ОСОБА_1 надати пояснення долучена до матеріалів адміністративної справи (том 2 а.с.15). Порушень порядку службового розслідування стосовно ОСОБА_1 судом не встановлено.

При цьому строк проведення службового розслідування 5 календарних днів, не свідчить про формальний і поверхневий характер службового розслідування, як вважає позивач, бо такі строки в період дії воєнного стану є скороченими. Так за приписами частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Стосовно складу дисциплінарного проступку, то суд зазначає, що висновки розслідування наводять текст повідомлення про підозру, врученого ОСОБА_1 20.02.2025, проте містять самостійні висновки підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Представник позивача вказує, що частина висновку службового розслідування, це опис матеріалів кримінального провадження, проте позивач на час проведення службового розслідування вважається невинуватим у вчиненні злочину, а тому така інформація не свідчить про вчинення дисциплінарного проступку.

З цього приводу суд зазначає, що наведення у висновку службового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК України, не суперечить вимогам Порядку №893, і висновок службового розслідування не містить жодних припущень щодо винуватості чи невинуватості позивача, така особа залишається в статусі підозрюваного.

Зі змісту висновку вбачається, що сам факт причетності позивача та наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення (незалежно від результатів кримінального провадження) свідчить про наявність дисциплінарного проступку, враховуючи підвищені вимоги, які визначені законодавством до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Відповідач надав оцінку діям ОСОБА_1 як з огляду на недотримання вимог пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, так і під кутом зору правил службової етики, та встановив порушення пунктів 1, 2, 7, 8, 12 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (пункт 1 розділу І).

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відтак, незалежно від наслідків кримінального провадження відповідач підставно визначив поведінку ОСОБА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що не узгоджується та не відповідає статусу поліцейського та встановив склад дисциплінарного проступку, взявши до уваги інформацію, наведену у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що свідчить про вчинення дисциплінарного проступку. З огляду на це суд вважає безпідставними доводи представника позивача про відсутність доказів порушення позивачем етичних норм.

Стосовно інших обставин, які викладені у висновку службового розслідування, то такі в більшості мають відношення до цього ж дисциплінарного проступку та вказують на те, як мав би діяти поліцейський, володіючи (отримавши) інформацію про можливе кримінальне правопорушення, а також вказують на те, що позивач допустив порушення службової дисципліни у робочий час.

Встановлення та наведення цієї інформації у висновку службового розслідування є додатковим доказом, що в сукупності з обставинами причетності позивача до кримінального правопорушення свідчить про склад дисциплінарного проступку.

Так, згідно з пунктами 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Як зазначено у висновку службового розслідування, дисциплінарної комісією досліджено відомості ІКС ІПНП НП України, та встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 починаючи з 21.02.2024 та в подальшому під час зустрічей та спілкування з гр. ОСОБА_7 жодних заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення не вжив, натомість продовжив підтримувати із останніми позаслужбові стосунки, наслідком яких в подальшому стало вручення позивачу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Події, які описані у повідомленні про підозру, зустрічі та спілкування з гр. ОСОБА_7 відбувалися у робочий час (що підтвердив ОСОБА_1 у судовому засіданні 29.05.2025), а тому відповідач вказав ще й на порушення внутрішнього розпорядку дня встановленого в ГУНП в Тернопільській області.

Внутрішній розпорядок дня в ГУНП в Тернопільській області затверджений наказом № 3339 від 12.12.2023 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня в ГУНП в Тернопільській області, та дотримання вимог пропускного режиму на період дії на території України воєнного стану», до якого наказом від 27.05.2024 №1473 внесені зміни та визначено такий режим роботи: робочий день у понеділок, вівторок, середу четвер та п`ятницю розпочинається о 08:45 год., в суботу о 09:00 год., закінчується у понеділок, вівторок, середу, четвер о 18:45 год., в п`ятницю о 18:00 год. та в суботу о 13:00 год., із обідньою перервою в період з 13:00 год. по 14:00 год. Вихідним днем визначено неділю.

В подальшому наказом від 01.11.2024 №2774 внесено ще одні зміни до вказаного наказу та режим роботи встановлено наступний: робочий день у понеділок, вівторок, середу четвер та п`ятницю розпочинається о 08:45 год., закінчується у понеділок, вівторок, середу, четвер о 18:30 год. та в п`ятницю о 18:00 год., із обідньою перервою в період з 13:00 год. по 14:00 год. Вихідними днями визначено суботу та неділю.

У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії у робочий час, порушуючи внутрішній розпорядок поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області.

Представник позивача у позові стверджує, що матеріали службового розслідування не містять додаткових доказів стосовно таких обставин, окрім як посилання на відомості повідомлення про підозру. Водночас сам же позивач у судовому засіданні у цій справі не заперечував фактів зустрічі з особами, вказаними у повідомленні про підозру, у робочий час.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що за обставин цієї справи не встановлено порушень дисциплінарною комісією ГУНП у Тернопільській області в частині проведення службового розслідування та з`ясування усіх обставин дисциплінарного проступку.

При цьому дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування доречно зауважено, що згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

За вказаних умов і обставин, несення служби поліцейськими, вимагає додаткової концентрації сил, умінь та навиків, які мають бути притаманні поліцейському, а не нехтування гідністю та обов`язками працівника правоохоронних органів. Через що керівництво ГУНП в Тернопільській області наголошувало на нетерпимості свавільного ставлення до виконання службових обов`язків поліцейським за умови надання збройної відсічі агресії російської федерації незалежно від місця несення такої служби на території України.

Тож суд погоджується з висновком відповідача, що капітан поліції ОСОБА_1 , будучи поліцейським та обіймаючи керівну посаду, під час повномасштабної війни замість служіння державі, протидії злочинності та розкриттю правопорушень розробив план по заволодінню чужим майном (грошима) шляхом обману та зловживання довірою, замість забезпечення належної роботи поліції в умовах воєнного стану, налаштування діалогу між правоохоронними органами і суспільством створив враження у громадян, що за грошову винагороду зможе вжити заходів щодо виготовлення документів та організації перетину державного кордону особою призовного віку, тим самим фактично дискредитував звання поліцейського, що може негативно вилинути на авторитет та імідж поліції.

Описані дії негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають авторитет Національної поліції України серед населення та довіру громадян до поліцейських, дискредитують поліцейського, оскільки служба в Національній поліції, пов`язана насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Також суд погоджується з пояснення відповідача, що дисциплінарна комісія, надаючи оцінку фактам порушень капітаном поліції ОСОБА_1 службової дисципліни не встановлювала фактів скоєння ним кримінальних правопорушень, оскільки це не належить до її повноважень, а встановлювала склад дисциплінарною проступку.

Наведене підтверджується змістом оскаржуваного наказу №487 від 25.02.2025 та висновку службового розслідування. Дисциплінарна комісія вбачала склад дисциплінарного проступку ОСОБА_1 у недотриманні принципів діяльності поліцейською та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування останнім вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

Отож, ОСОБА_1 допущений дисциплінарний проступок несумісний з його посадою, оскільки такий не узгоджується з інтересами служби, суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому суд враховує, що спеціальні юридичні і моральні норми пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника поліції, та покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, бездоганному виконанні вимог Присяги поліцейського, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики. Вимагають від кожного поліцейського за будь-яких умов відповідати очікуванням суспільства, та усіляко сприяти підвищенню авторитету Національної поліції України серед населення, оскільки їх неухильне дотримання це справа честі і обов`язку кожного поліцейського.

Суд також зазначає, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, начальникові ГУНП в Тернопільській області надано право приймати рішення відповідно до поліцейських про застосовування виду дисциплінарного стягнення виходячи із тяжкості вчинення проступку.

Інші мотиви позову, які вказує представник позивача, зводяться до обґрунтованості наказу, проте наказ ГУНП в Тернопільській області №487 від 25.02.2025 містить достатньо відомостей про допущений дисциплінарний проступок позивачем та вказує на порушення конкретних норм нормативно-правових та локальних актів.

Судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваних наказів ГУНП в Тернопільській області №487 від 25.02.2025 та №59о/с від 26.02.2025 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 та звільнення його зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність оскаржуваних наказів; спірні рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені наведеними законодавчими приписами.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову за взаємопов`язаними позовними вимогами слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (46003, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Валова, 11, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.