Справа № 522/10859/19
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №522/10859/19

адміністративне провадження № К/990/22659/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року (суддя Харченко Ю.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року (колегія у складі суддів Шевчук О.А., Бойка А.В., Федусика А.Г.)

у справі № 522/10859/19

за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Іокіщу Валентини Іванівни

про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління ДАБК Одеської міськради, позивач, скаржник) звернулося до районного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) та державного реєстратора Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Іокіщу В.І. (далі - відповідач 3), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Іокіщу В.І. , державного реєстратора Фонтанківської сільської ради про державну реєстрацію № 45331105, № 45330376, № 45329341, № 45328604, № 45327855, № 45326872 від 01.02.2019 окремих квартир (кв. АДРЕСА_1 );

- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 привести самостійно реконструйований об`єкт у відповідність до договорів купівлі-продажу № 3731, № 3732, № 3733 від 26.04.2018.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05.04.2023, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2024 скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 та постанову Одеського апеляційного суду від 05.04.2023, а провадження у справі за позовом Управління ДАБК Одеської міськради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та державного реєстратора Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Іокіщу В.І. про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію та приведення у відповідність закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (а саме у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Надалі ухвалою Верховного Суду від 10.04.2024 справу № 522/10859/19 за позовом Управління ДАБК Одеської міськради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та державного реєстратора Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області Іокіщу В.І. про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію і приведення у відповідність передано для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.09.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, відмовив в задоволенні позову.

У травні 2025 року Управління ДАБК Одеської міськради подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними приписів процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, а матеріали справи направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 6 ст. 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Згідно з п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, в т.ч. інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У спрощеному позовному провадженні не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (ч. 4 ст. 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

У цій справі оскаржуються рішення державного реєстратора органу місцевого самоврядування про державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна.

Одеський окружний адміністративний суд в ухвалі від 06.05.2024 вирішив питання про прийняття справи до провадження та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У цій касаційній скарзі містяться покликання на те, що суд першої інстанції відніс справу № 522/10859/19 до категорії справ незначної складності помилково.

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України).

У цьому випадку скаржник не навів аргументованих доводів щодо того справа № 522/10859/19 підлягала розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, а зі змісту зазначених вище процесуальних норм Кодексу не вбачається заборони на розгляд судом першої інстанції справи № 522/10859/19 в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на предмет спору, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, а тому не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих вище статей Кодексу.

Покликання з скаржника на те, що суд першої інстанції вирішив питання щодо порядку розгляду справи за відсутності на те клопотання позивача Суд відхиляє, оскільки відповідне клопотання заявлялося позивачем під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; - якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Так, розглянувши вказане клопотання в порядку ст. 262 КАС України по суті, Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.05.2024 відмовив у його задоволенні.

Таким чином, Суд не вбачає у цьому випадку як таких обставин, визначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі № 522/10859/19.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб