Справа № 157/1335/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1335/24
Провадження №2-а/157/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа на стороні відповідача - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Талашко І.М., повноваження якої підтверджуються ордером серії АС № 1105585 від 13 серпня 2024 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 серії ВН № 562 від 05 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його (позивача) користь судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 05 серпня 2024 року позивач прибув в ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання відстрочки від мобілізації у зв`язку з перебуванням на утриманні ОСОБА_1 трьох неповнолітніх дітей. Однак начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 виніс щодо нього оскаржувану постанову. В постанові вказано, що 05 серпня 2024 року 14 год 40 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що по АДРЕСА_1 виявлено порушення правил військового обліку, що вчинив ОСОБА_1 , а саме з 2014 року по 18 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся; не повідомляв у семиденний строк органам, в яких він перебував на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також не надав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не рідше одного разу на п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; чим порушив абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, а саме порушення термінів постановки на облік та не надав вчасно документи щодо зміни військово облікових даних. ОСОБА_1 перебував на військовому обліку з 18-річного віку, однак його приписне посвідчення було вилучено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 ще у 2023 році, після того як ОСОБА_1 пройшов ВЛК та йому було роз`яснено, що приписне підлягає вилученню і натомість йому буде видано військово-обліковий документ (далі - ВОД). Однак працівники РТЦК так і не видали ВОД позивачу, хоча і вилучили в червні 2023 року приписне посвідчення позивача. Крім того, позивач місце своєї реєстрації не змінював з 13.07.2012, що підтверджується відміткою в паспорті. Також ОСОБА_1 у червні 2023 року була вручена повістка на блок пості для уточнення даних військовослужбовця, відповідно до якої ОСОБА_1 08.06.2023 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому вручили направлення на проходження ВЛК. Після цього він пройшов військово-лікарську комісію та знову з`явився до відповідача, де в подальшому у нього було вже вилучено посвідчення про приписку до призивної дільниці та відібрано заяву на оформлення нового ВОД. Підтвердженням того, що ОСОБА_1 з`являвся у ІНФОРМАЦІЯ_3 є також його заява про неможливість мобілізації через релігійні переконання від 22.06.2023, тому вказані у постанові обставини, що ОСОБА_1 не був в ТЦК з 2014 по 18 липня 2024 року не відповідають дійсності, адже позивач був у ІНФОРМАЦІЯ_4 08.06.2023 (явка по повістці) та 22.06.2023 (коли подавав заяву про неможливість мобілізації через релігійні переконання) ще в липні 2023 року (коли приносив висновок ВЛК), та 17.07.2024, коли подавав заяву про надання йому відстрочки. Окрім цього, у постанові вказано місце реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, адже він зареєстрований в селі Сошичне. Позивач оновив дані у липні 2024 року, а дані щодо сімейного стану, кількості дітей наявні у відповідач. Так ІНФОРМАЦІЯ_3 має доступ до реєстрів актів цивільного стану (РАЦСу), реєстрів міграційної служби та інших реєстрів і відповідальність за ненадання даної інформації у позивача не настає в силу норм КпАП України. В оскаржувані постанові як на доказ вчинення правопорушення ОСОБА_1 відповідач посилається виключно на постанову про адміністративне правопорушення від 05.08.2024, але інших документів про винуватість особи не вказується. Протокол складений не був, хоч ОСОБА_1 заперечував вчинення ним даного адміністративного правопорушення і відповідно до норм ч. 6 ст. 258 КпАП України протокол повинен був складатися. В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КпАП України. Так, ч. 1 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а ч. 3 ст. 210 КпАП України - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Таким чином, вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з тим, як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, незрозумілим є, які саме норми порушив позивач. В постанові просто перелічуються нормативно-правові акти, які не зобов`язують вчиняти якісь дії особу, а носять інформативний характер. Стаття 210 КпАП України передбачає особливий суб`єкт адміністративного правопорушення, а саме: призовники, військовозобов`язані, резервісти. Водночас в оскаржуваній постанові не зазначено, до яких саме суб`єктів адміністративного правопорушення належить позивач. Підпункт 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, містить два абзаци. Відтак, посадовою особою в оскаржуваній постанові не конкретизовано порушені норми закону, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. 19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-ІХ «Про внесення змін до КпАП України щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КпАП України було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 норми частини третьої статті 210 КпАП України не існувало. Тобто, з 19 травня 2024 року встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду. Однак у постанові про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2024 року РТЦК не зазначено дати вчинення та дати виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що позбавляє можливості встановити, чи у позивача на той момент був обов`язок, визначений законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КпАП України, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають. У цій же справі позивач, якому ще у 2011 році виповнилося 25 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, в цей же час позивач не отримував повістку про виклик до відповідача, та він і не змінював свої облікові дані або місце проживання, яке було відоме відповідачу. З 19.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КпАП України, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил. На виконання ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач оновив свої дані через ЦНАП, і коли прибув написати заяву про надання відстрочки 05.08.2024 на нього було складено протокол за ч. 3 ст. 210 КпАП України за адміністративне правопорушення, яке на той момент не існувало, адже не існувало ні норми ч. 3 ст. 210 КпАП України, ні строків виконання обов`язку. Отже, позивач не міг вчинити адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КпАП України з 2014 року, оскільки норма ч. 3 ст. 210 КпАП України введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив (на це не вказує і відповідач). Закон, який погіршує становище особи, не має ретроспективної дії, отже притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України неможливе.

Ухвалою судді від 19 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки заява не відповідала вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161 КАС України, та надано строк для усунення недоліків.

У встановлений строк позивач ОСОБА_1 усунув вказані судом недоліки, суду було надано позовну заяву у новій редакції з виправленими недоліками, а тому ухвалою судді від 26 серпня 2024 року у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року до участі в адміністративній справі залучено як другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Талашко І.М. подала заяву, з якої вбачається, що вона просить справу розглянути у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подали.

Третя особа на стороні відповідача - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 05 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВН № 562 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У вказаній постанові зазначається: «05 серпня 2024 року 14 год 40 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що по АДРЕСА_1 виявлено порушення правил військового обліку, що вчинив ОСОБА_1 , а саме з 2014 року по 18 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся; не повідомляв у семиденний строк органам, в яких він перебував на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також не надавав зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не рідше одного разу на п`ять років не звіряв власні персональні дані з обліковими даними районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; чим порушив абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, а саме порушення термінів постановки на облік та не надав вчасно документи, щодо зміни військово облікових даних. Відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210 КпАП України».

Частиною 3 ст. 210 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Підпунктами 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, порушення яких також ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Статтю 210 КпАП України доповнено Законом №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року.

До 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КпАП України, як правильно зазначає представник позивача, не існувало, а тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення за період з 2014 року по 18 липня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

Відповідачі ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5 як суб`єкти владних повноважень, дії яких оскаржуються, були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи і їм надсилалися копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документа від 28 серпня 2024 року та підписом посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_4 на супровідному листі про отримання зазначених документів 05.05.2025.

Однак, відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та не повідомили причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, зокрема відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання цим відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Оскільки оскаржувану постанову, якою позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, винесено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольни частково, а саме задовольнити його у частині позовних вимог до другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволені, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа на стороні відповідача - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа на стороні відповідача - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 562 від 05 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення - 17 червня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк