Справа № 280/1864/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1864/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року в адміністративній справі №280/1864/24 (головуючий суддя першої інстанції - Батрак І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України про визнання протиправним рішення, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.02.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Національного університету оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника НУОУ (по стройовій частині) від 23.01.2024 №20 про виключення його зі списків особовою складу університету, всіх видів забезпечення;

- зобов`язати відповідача поновити його у списках особового складу університету та на всіх видах забезпечення, починаючи з 23.01.2024;

- зобов`язати відповідача здійснити виключення його зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення із дотриманням норм п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після проведення повного розрахунку по всім видам забезпечення;

- зобов`язати відповідача зарахувати йому період вимушеного прогулу з 23.01.2024 по дату виключення зі списків особового складу відповідача та всіх видів забезпечення позивача до періоду проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, та календарної вислуги років;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2024 по дату виключення зі списків особового складу відповідача та всіх видів забезпечення позивача, виходячи із суми середньоденного грошового забезпечення за два останніх місяці перед звільненням з військової служби.

- стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на дату виключення позивача зі списків особового складу НУОУ та всіх видів забезпечення, а саме: 23.01.2024, відповідачем не було проведено остаточного розрахунку із ним. Вказано, що станом на теперішній час між та відповідачем існує спір щодо правильності нарахування та виплати належних йому сум грошового забезпечення, а саме: основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт; грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у загальній кількості 115 діб за 2022-2024 роки; одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби. Позивач стверджує, що рапорту про надання згоди на виключення зі списків особового складу КЕВ м.Луганськ відповідачу не подавав, а відповідачем не було дотримано вимоги п.242 Положення №1153/2008 щодо проведення остаточного розрахунку на день його виключення зі списків особового складу НУОУ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на день виключення зі списків особового складу НУОУ та всіх видів забезпечення повного розрахунку по всім видам забезпечення із позивачем проведено не було. Вказує, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Посилаючись на норми Закону №2232 та Положення №1153/2008, позивач просив задовольнити позовні вимоги, з підстав зазначених у позові.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.20205 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу на посаді старшого наукового співробітника наукового відділу супроводження виховання доброчесності та впровадження передового досвіду у сфері запобігання корупції наукового центру проблем виховання доброчесності та запобігання корупції у секторі безпеки та оборони в Національному університеті оборони України (а.с.8-9).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №1625 від 22.12.2023 року позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.10-11).

02 січня 2024 року позивачем подано рапорт про звільнення з військової служби у відставку за пп.«б» (за станом здоров`я) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.35зв).

Наказом начальника НУОУ (по особовому складу) від 16.01.2024 року №6 позивач звільнений з військової служби у відставку за пп.«б» (за станом здоров`я) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.37зв).

Відповідно до наказу начальника НУОУ (по стройовій частині) від 23.01.2024 року №20 позивача виключено зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.38зв)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року у справі №280/1863/24:

Визнано протиправними дії Національного університету оборони України, які полягають у здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік станом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.02.2020 року по 23.01.2024 року.

Зобов`язано Національний університет оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 14.11.2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.02.2020 року по 31.01.2021 року, та встановленого Законом України від 15.12.2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.02.2021 року по 31.01.2022 року, та встановленого Законом України від 02.12.2021 року №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.02.2022 року по 31.01.2023 року, та встановленого Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ «Про державний бюджет України на рік», станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.02.2023 р. по 23.01.2024 року, з урахуванням виплачених сумм.

Зобов`язано Національний університет оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, виходячи з розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ Про державний бюджет України на 2023 рік, станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум (а.с.60-64).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року в адміністративній справі №280/1863/24 змінено: в абзаці другому резолютивної частини рішення суду слова та цифри «за період з 01.02.2020 по 23.01.2024» замінено словами та цифрами «за період з 01.02.2020 по19.05.2023», в абзаці третьому резолютивної частини рішення суду слова та цифри «за період з 01.02.2023 по 23.01.2024» замінено словами та цифрами «за період з 01.02.2023 по 19.05.2023», додано абзац четвертий резолютивної частини рішення, яким в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.65-67).

Вважаючи наказ відповідача про виключення його зі списків особовою складу університету, всіх видів забезпечення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Перелік підстав для звільнення військовослужбовців з військової служби наведено у статті 26 Закону №2232.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №1153/2008).

Пунктом 35 Положення №1153/2008 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення): за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «ж», «к» пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «й» та «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону №2232.

Відповідно до пункту 233 розділу XII Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із пунктом 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

За приписами пункту 236 Положення №1153/2008 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення. Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Згідно із пунктом 240 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Пунктом 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Судом апеляційної інстанції встановлено та позивачем не заперечується, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала справа №280/1897/24 за позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України про визнання протиправним та скасування наказу начальника НУОУ (по особовому складу) від 16.01.2024 року №6 про звільнення з військової служби та зобов`язання поновити позивача на військовій службі з 23.01.2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.09.2024 року по справі №280/1897/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду не оскаржено набрало законної сили 08 жовтня 2024 року.

В межах справи №280/1897/24 судом першої інстанції встановлено, відповідно до свідоцтва про хворобу №1625 від 22.12.2023 року у позивача наявні підстави для звільнення з військової служби з виключенням з військового обліку.

02 січня 2024 року позивачем особисто подано рапорт про звільнення з доданими до нього документами, що підтверджують підставами на звільнення з військової служби (міститься до матеріалів справи).

В подальшому на виконання вимог пунктів 236, 240 Положення №1153/2008, 02 січня 2024 року та 11 січня 2024 року керівництвом університету з позивачем були проведені бесіди з питань його звільнення (а.с.36-37).

23 січня 2024 року позивачем особисто подано рапорт наступного змісту:

«… Дійсним доповідаю, що справи та посаду старшого наукового співробітника наукового відділу супроводження виховання доброчесності та впровадження передового досвіду у сфері запобігання корупції наукового центру проблем виховання доброчесності та запобігання корупції у секторі безпеки та оборони Національного університету оборони України здав, заборгованостей та зауважень немаю. …» (а.с.38).

Судом встановлено, що позивач висловив своє бажання звільнитися з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232.

Оскільки позивача звільнено у спосіб та порядок, передбачений чинним законодавством України за власним бажанням, на підставі рапорту від 02.01.2024 року та за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону №2232, відповідно у відповідача відсутні підстави для поновлення позивача на військовій службі.

Крім того, позивач, під час свого звільнення з військової служби зауважень при виключенні зі списків університету не заявляв, із рапортом про не виключення із списків не звертався та надав свою згоду на таке виключення, що підтверджується особистим підписом позивача у книзі обліку вибулого та прибулого особового складу, витяг з якої додано представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд звертає увагу, що поновлення військовослужбовця у списках особового складу та на всіх видах забезпечення після звільнення з військової служби може бути лише за наявності скасування наказу про звільнення з військової служби, а період між звільненням військовослужбовця та виключенням його зі списків особового складу не є вимушеним прогулом.

Доказів протилежного позивачем не наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наказ начальника Національного університету оборони України (по стройовій частині) від 23.01.2024 року №20 про виключення позивача зі списків особовою складу університету, всіх видів забезпечення (прийнятий на підставі наказу від 16.01.2024 року №6 про звільнення з військової служби) є законним та правомірним, та підстави поновлення позивача у списках особового складу університету та на всіх видах забезпечення, відсутні.

Щодо посилань позивача на наявність спору між ним та НУОУ щодо правомірності розрахунку грошового забезпечення за період служби, колегія суддів зазначає, що вказаний спір вирішено в межах судової справи №280/1863/24.

Як зазначалося вище, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року по справі №280/1863/24 позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 23.01.2024 задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року в адміністративній справі №280/1863/24 змінено в частині періодів, за які належить здійснити перерахунок грошового забезпечення.

Судове рішення у справі №280/1863/24 набрало законної сили 20.11.2024 року.

Так, в межах справи 280/1863/24 судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я), а з 23 січня 2024 року позивача виключено зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини позивачем також не заперечуються.

Відтак, апеляційний суд знов зазначає, що оскільки позивача було звільнено у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством за власним бажанням та за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону №2232, то підстави для поновлення позивача у списках особового складу університету та на всіх видах забезпечення, відсутні, як правильно і зазначив суд першої інстанції.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції та керуючись приписами ст.316 КАС України, зазначає, що суд дійшов вичерпних та обґрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Плужника Максима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року в адміністративній справі №280/1864/24 без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року в адміністративній справі №280/1864/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко