Справа № 400/12335/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/12335/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року (суддя Малих О.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 23.09.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

07.12.2021 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому позивач просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 58822,61 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам: 2019 рік в сумі 25129,81 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 4978,39 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 22772,60 грн; від 31.12.2020 року №-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 174589,97 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 66976,65 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що застосування податкової пільги передбачає наявність двох умов, перша власник об`єкта нерухомості є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. За даними податкового обліку ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа - підприємець, податкові декларації про отримані доходи від обробки земельних ділянок до податкового органу не надавались. Враховуючи наведене відсутні підстави для надання пільги відповідно до (пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу).

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 входить до складу засновників та кінцевим беніфеціарним власником (контролером) Товариства з обмеженою відповідальністю "Плавні", .

Видами діяльності ТОВ "Плавні" згідно реєстраційних документів є: Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; Код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; Код КВЕД 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; Код КВЕД 01.63 Післяурожайна діяльність; Код КВЕД 02.20 Лісозаготівлі; Код КВЕД 10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 79.11 Діяльність туристичних агентств; Код КВЕД 79.12 Діяльність туристичних операторів (основний); Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 52.10 Складське господарство; Код КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; Код КВЕД 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; Код КВЕД 41.10 Організація будівництва будівель; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

У 2016 році ОСОБА_1 придбав у власність об`єкти нерухомого майна:

- нежитлові будівлі загальною площею 1605 кв. м., в тому числі: будівля охорони, цегла, зазначена на плані за літерою "А" площею 9,7 кв.м, Майстерня загального призначення, вапняк, зазначено на плані літерою "Ф" площею 1467,9 кв.м, будіщія кузні, бут, зазначена на плані літерою "У" площею 82,8 кв.м., будівля зварювального цеху, зазначена на плані літерою "X", площею 44, кв.м.;

- нежитлові будівлі загальною площею 602,2 кв. м., що складається з будівлі спец цеху, вапняк, зазначена на плані за літерою "Т";

- нежитлові будівлі загальною площею 4183,8 кв. м., в тому числі: будівля СТОТ з адмінкорпусом, з/б плити, зазначеної на плані за літерою "Р" площею 3638,1 кв.м, підстанція, вапняк, зазначена на плані літерою "С" площею 22,6 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 545,7 кв. м., в тому числі: боксів гараж, з/б плити, зазначеної на плані за літерою "О" площею 347,1кв.м, приміщення АТП, цегла, зазначені на плані літерою "П" площею 198,6 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 119,3 кв. м., в тому числі: Мийка СТОА, цегла, зазначеної на плані за літерою "М" площею 94,2 кв.м, будівля зварювального цеху СТОА, цегла, зазначеного на плані літерою "Н" площею 25.1 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 1409, кв. м., в тому числі: будівля СТОА, цегла, зазначеної на плані за літерою "І" площею 494,8 кв.м, склад ПММ, цегла, зазначеного на плані літерою "З" площею 73,4 кв.м, будівля СТОА, цегла, зазначеної на плані літерою "К" площею 841,4 кв.м.

31.12.2021 року ГУ ДПС винесено податкові повідомлення-рішення № 0-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 58822,21 грн; № 0-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 25129,81 грн; №0-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 4978,39 грн; №0-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 22772,60 грн; №-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 174589,97 грн; №0-1409, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 66976,65 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення його позовних вимог суд першої інстанції погодився з доводами позивача про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивач є власником нерухомого майна, що належало та створено підприємством з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, з відповідним цільовим призначенням.

Мотивуючи своє рішення суд виснував, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є саме правовий статус будівлі.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

За змістом пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що застосування підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 09 травня 2023 року (справа №380/10802/22), від 24 липня 2024 року (справа № 400/2283/20), від 20 лютого 2020 року (справі №820/3706/17) та ін.

Незважаючи на те, що об`єкти нерухомості, на які податковим органом спірними ППР було нараховано позивачу податкове зобов`язання, належать до класу будівель сільськогосподарського, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, якій використовував у 2019 році згадані нежитлові будівлі як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Посилання позивача на те, що він входить до складу засновників та кінцевим беніфеціарним власником (контролером) ТОВ "Плавні" зазначеного не підтверджують.

Посилання позивача на те, що у справі №400/2786/19 суд скасував аналогічні податкові повідомлення-рішення, є безпідставними, оскільки вони були прийняті за інші періоди (2016-2018, а у даній справі за 2019 рік).

Таким чином наявність підстави для застосування до позивача приписів пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є доведеними.

Щодо посилання позивача як на підставу для скасування спірних податкових повідомлень-рішень на те, що вони сформовані відповідачем з порушення встановленого пунктом 266.7.2 ПК України строку.

Так, відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно пункту 287.9 статті 287 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 Податкового кодексу України, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Ураховуючи зазначені норми законодавства колегія суддів вважає, що винесення позивачу податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно пп. 266.10.1.а, п. 266.10 ст. 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2025 року у справа №160/568/24.

Відповідно до пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, а тому доводи позивача про нарахування податку на нерухомість за 2019 рік у 2020 році, є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 58822,61 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам: 2019 рік в сумі 25129,81 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 4978,39 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 22772,60 грн; від 31.12.2020 року №-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 174589,97 грн; від 31.12.2020 року №0-1409 за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", по періодам 2019 рік в сумі 66976,65 грн. відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов