Справа № 380/12616/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 рокуСправа № 380/12616/24 пров. № А/857/33911/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів) -

ВСТАНОВИВ :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч (з основної діяльності) від 25.02.2024 №3 «Про результати проведення розслідування щодо з`ясування факту отримання травми солдатом військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 » (далі Наказ №3);

зобов`язати в/ч повторно провести службове розслідування обставин травмування позивача в червні 2022 року, та видати ОСОБА_1 довідку про обставин травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачена Додатком №5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800; далі Положення №402).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що службове розслідування щодо з`ясування ним факту отримання травми проведено в/ч поверхнево, без з`ясування всіх обставин травмування позивача, належного відібрання пояснень в осіб, які були безпосередніми очевидцями травмування ОСОБА_2 , без належного аналізу медичної документації наявної в матеріалах службового розслідування.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в/ч при проведенні розслідування було повністю враховані всі наявні факти та обставини, які не дають можливості об`єктивно підтвердити інформацію про те, що позивач у червні 2022 року отримав травму.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідно до наказу командира в/ч (по стройовій частині) від 31.03.2022 № 33 солдат ОСОБА_1 , відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом вважається призначеним до в/ч старшим монтером колій 2 відділення взводу колійних машин НОМЕР_2 колійної роти, з 31.03.2022 зарахований до списків особового складу в/ч.

Згідно з наказом командира в/ч (по стройовій частині) від 24.11.2023 № 331 солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , старшого монтера колій відділення колійних машин взводу колійних машин колійної роти в/ч, звільненого наказом командира НОМЕР_2 окремої бригади від 19.11.2023 № 75РС з військової служби в у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» (у зв`язку із сімейними обставинами батько дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 24.11.2023 позивач виключений зі списків особового складу частини.

На підставі телеграми командира військової частини НОМЕР_3 від 29.09.2024, для з`ясування наявності факту травмування в червні 2022 року військовослужбовця 1 колійної роти в/ч солдата ОСОБА_1 , командиром в/ч прийнято наказ від 29.01.2024 №31 «Про призначення розслідування для з`ясування факту отримання травми ОСОБА_3 ».

За результатами проведеного розслідування складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 23.02.2024 (форма НВ-2) (далі Акт).

Відповідно до Акту встановлено, що факту нещасного випадку не встановлено та не підтверджено.

За результатами розслідування, командир в/ч 25.02.2024 прийняв Наказ №3.

Комісія під час розслідування щодо з`ясування факту отримання ОСОБА_1 травми встановила, що останній проходив службу в період з 31.03.2022 по 24.11.2023 у в/ч . Інформація про отримання травми під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 відсутня та не підтверджена.

Згідно довідки ВЛК призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_1 признаний придатним до військової служби.

В той же час під час проведення розслідування встановлено, що солдат за призовом під час мобілізації неодноразово скаржився на болі у лівому колінному суглобі та поперековому відділі хребта.

Після звернень йому надавали консультації та медичну допомогу і направляли до медичних закладів м. Червонограда, КНП ЛОР «Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» та ВМКЦ Західного регіону для отримання консультацій та проходження лікування з приводу скарг на хвороби колінних суглобів та спини.

Вперше після прибуття для проходження військової служби до в/ч звернення ОСОБА_1 з приводу скарг на болі у колінних суглобах та спині зафіксовано 16.05.2022, що підтверджено ультразвуковим обстеженням опорно-рухового апарату у медичному центрі «Медінова» м. Червонограда, в результаті якого встановлено, що він вже мав захворювання колінних суглобів.

Згідно довідок ВЛК виданих солдату ОСОБА_1 лікувальними закладами встановлено, що він проходив лікування захворювання, а не травми.

Під час проходження лікування у КНП ЛОР «Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» у виписці з історії хвороби від 07.08.2023 №10951 встановлено зі слів солдата ОСОБА_1 та затверджено підписами лікуючого лікаря ОСОБА_4 та завідуючим 1-м ортопедичним відділенням ОСОБА_5 , що на болі в колінних суглобах та поперековому відділі хребта пацієнт скаржиться протягом останніх 3 років, коли вперше виникли перелічені скарги. Хворий періодично лікується стаціонарно та амбулаторно.

Тобто вперше захворювання колінних суглобів та поперекового відділу хребта проявились у солдата ОСОБА_1 ще у 2020 році, тому початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.

В ході проведення лікувань у КНП ЛОР «Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» та ВМКЦ Західного регіону самопочуття солдата ОСОБА_1 покращувалось і він далі продовжував виконувати військовий обов`язок.

В ході проведення опитування особового складу від колійної роти у складі команди, якої працював позивач по облаштуванню окопів та бліндажів на визначеному об`єкті та старших по об`єкту офіцерів старшого лейтенанта ОСОБА_6 та майора ОСОБА_7 факту травмування військовослужбовця не встановлено та не підтверджено.

При опитуванні старших на інших об`єктах де протягом 2023 року перебував солдат ОСОБА_1 факту травмування військовослужбовця також не встановлено та не підтверджено.

Окрім цього, під час розслідування встановлено, що у поясненні ОСОБА_1 є розбіжності з наявними у частині медичними документами, а саме в своєму поясненні останній пише про правий колінний суглоб, а у медичних документам описується лівий колінний суглоб.

Комісія з розслідування випадку по факту звернення адвоката Савки Т.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 провела розслідування та дійшла висновку, що факту отримання травми солдатом ОСОБА_1 не встановлено.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частинами першої та другої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно доводів позивача, у червні 2022 року перебуваючи на військовій службі у в/ч після фізичних навантажень під час виконання обов`язків військової служби він отримав травму колін та хребта.

Станом на момент звільнення в/ч не призначала службове розслідування обставин травмування ОСОБА_1 , що і стало підставою звернення останнього звертався до різних інстанцій зі скаргами з метою спонукання військової частини призначити відповідне службове розслідування.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначає «Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затверджена Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 (далі Інструкція №332).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону № 2232-XII.

За приписами частини четвертої статті 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції №332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

- терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я;

- негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Як зазначає позивач, у червні 2022 року він був направлений разом з іншими військовослужбовцями для облаштування та підготовки вогневих позицій та фортифікаційних споруд для захисту українсько-білоруського кордону. Даними роботами керував фахівець з будівельних робіт майор ОСОБА_7 . Після фізичних навантажень у червні 2022 року під час виконання обов`язків військової служби солдат ОСОБА_8 отримав травму коліна та хребта.

Проте, як доцільно зазначає суд першої інстанції, позивачем не надано доказів того, що він протягом періоду проходження військової служби звертався до командира в/ч із відповідним рапортом про нещасний випадок.

Разом з тим, за наслідками проведеного розслідування комісія з розслідування випадку по факту звернення адвоката, який представляє інтереси позивача, дійшла висновку, що факту отримання травми позивачем не встановлено.

Так, відповідно до пояснень начальника медичної служби в/ч капітана ОСОБА_9 позивач до медичного пункту за час служби не звертався з повідомленням про отримання ним травми. Згідно з поясненнями начальника медичної служби від позивача було звернення, що після несення служби в добовому наряді та після виконання тренувань зі зброєю, тренувань по підготовці обладнання окопів, бліндажів у нього були скарги на періодичні болі в колінних суглобах та спині. Начальник медичної служби повідомила, що вперше після прибуття для проходження військової служби звернення позивача з приводу скарг на болі у колінних суглобах та спині зафіксовано 16.05.2022, тобто, до проведення відповідних тренувань у червні 2022 року. Позивач проходив ультразвукове обстеження лівого колінного суглоба, в результаті якого було встановлено наступне: 1 стадія деформуючий остеоартроз, сонографічна (S) пателофеморальних артроз, дистрофічні зміни в мінісках, незначний синовіт.

В подальшому згідно з поясненнями начальника медичної служби ОСОБА_1 неодноразово направлявся для проходження відповідного лікування. При цьому, начальник медичної служби зазначив, що з 24.07.2023 по 07.08.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи». Під час госпіталізації позивач скаржився на болі в колінних суглобах, більше зліва, що мають постійних характер, посилення болі при ходьбі та болі поперекового відділу хребта. Зі слів військовослужбовця хворіє протягом останніх 3-х років, коли вперше виникли вищеперелічені скарги (виписка з історії хвороби № 10951).

23.08.2023 ОСОБА_1 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», в якому зазначено наступне: Двобічний деформуючий гонартроз ІІ-ІІІ ст., хронічний синовіт обох колінних суглобів, стійний больовий синдром. Стан після артроскопії лівого колінного суглоба (10.08.2022 року) з приводу розриву внутрішнього меніска лівого колінного суглоба. Порушення функції ходьби. Захворювання, так пов`язане з проходженням військово служби (довідка про обставини травми відсутня). Таким чином, у зазначеному вище висновку військово-лікарської комісії вказано, що у позивача наявне захворювання, а не травма.

У своїх поясненнях майор ОСОБА_7 , який був керівником тренувань у червні 2022 року, зазначив, що під час виконання робіт старший від колійної роти, у якій проходив військову службу позивач про отримання травми не доповідав. Зазначив, що ОСОБА_1 особисто до нього не звертався щодо отримання травми під час виконання робіт.

Відповідно до пояснень майора ОСОБА_10 , який під час тренувань був командиром колійної роти, у складі якої проходив військову службу позивач, орієнтовно у червні 2022 року до нього підійшов ОСОБА_1 зі скаргами на здоров`я, а саме на біль в колінах та спині після виїзду на облаштування фортифікаційних споруд, з огляду на що ОСОБА_10 провів його до медичного пункту.

Згідно з поясненнями старшого лейтенанта ОСОБА_6 позивач під час прийому їжі скаржився на біль у ногах, після чого ОСОБА_6 вирішив поставити йому полегшені завдання, щоб уникнути перенавантаження. По приїзду до пункту постійної дислокації ОСОБА_6 чув, що позивач звернувся до командира роти ОСОБА_10 , для подальшого обстеження.

У позовній ж заяві позивач стверджує, що факт отримання травми підтверджується довідками військово-лікарської комісії та медико-соціальної експертної комісії.

При цьому, в жодному з медичних висновків, які були надані до позовної заяви, не вказано, що хвороба чи інші ускладнення, які були виявлені під час лікування, медичних оглядів чи перебуванні на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 є наслідком його травми у червні 2022 року.

Також, як вже було зазначено вище, у медичних документах міститься інформація про те, що позивач під час обстеження у 2022 році скаржився на болі в колінних суглобах та хребті протягом останніх трьох років.

Враховуючи вище зазначене, зважаючи на те, що в період проходження військової служби, зокрема червня 2022 року (часу отримання зі слів позивача травми у зв`язку з проходженням військової служби), відсутні будь-які звернення позивача щодо необхідності розслідування нещасного випадку, що спричинив отримання травми, чи звернення на неправомірні дії командирів дії, яких, зі слів позивача призвели до загострення в нього захворювання, апеляційний суд вважає, що є об`єктивними висновки в/ч під час проведення службового розслідування щодо відсутності доведення факту отримання травми солдатом ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд в жодному разі не відкидає того факту, що позивач має певні захворювання, які проявилися та загострилися під час проходження військової служби, однак в розглядуваному випадку наявними в матеріалах справи доказами та доводами не підтверджено, що захворювання позивача стало наслідком травми отриманої під час проходження військової служби.

Недоведеність таких обставин спричинена певною бездіяльністю самого позивача, який своєчасно не використав свого права на ініціювання службового розслідування щодо фактів отримання ним травм, які спричинили захворювання суглобів та хребта.

Таким чином, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич