Справа № 522/4056/25-Е
Суддя: Косіцина В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/4056/25-Е
Провадження №2-адр/522/15/25
17 червня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення,-
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2025 року позовну заяву задоволено.

06 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500,00 гривень.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Засідання по справі призначено на 16 червня 2025 року.

Заява про ухвалення додаткового рішення доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 06.06.2025 року, що підтверджується квитанцією про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС, долученого до заяви.

Копія ухвали суду від 10.06.2025 року була доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 12.06.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Повістка на 16 червня 2025 року доставлена електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 12.06.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У судове засідання, призначене на 16 червня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

У зв`язку із неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У позовній заяві позивач зазначив, що орієнтований розмір судових витрат становить 25 000,00 гривень. Також у позові було зазначено про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом 5-ти днів після ухвалення рішення по справі.

24 липня 2024 року між адвокатом Лісовською Маріанною Миколаївною та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, за яким клієнт доручив та оплачує, а адвокат взяв на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта в усіх державних та інших підприємства, установах та організаціях, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У п.4.1. Договору вказано, що за послуги, що надаються адвокатом у відповідності до умов даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, передбаченому у додатковій угоді.

Також, 24 липня 2024 року між адвокатом Лісовською Маріанною Миколаївною та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 24.07.2024 року, де у п.3 вказано, що вартість правової допомоги адвоката обчислюється із фактично витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується виходячи із кількості годин роботи адвоката, але в будь-якому випадку вартість правової допомоги адвоката не може бути меншою фіксованого розмірі 15 000,00 гривень за одну справу.

У додатковій угоді сторони також погодили вартість послуг, зокрема:

- консультація та узгодження правової позиції 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- письмова консультація 750,00 гривень (за одну сторінку);

- збір доказів 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- перевірка та підготовка документів 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- ознайомлення з матеріалами справи 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- складання процесуальних документів 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- підготовка та подання позову 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- підготовка та подання відповіді на відзив 1 500,00 гривень (одна година роботи);

- участь в судовому засідання 2 000,00 гривень (за одне судове засідання).

Відповідно до розрахунку розміру винагороди, що складений 05.06.2025 року, адвокатом були вчинені наступні види послуг:

- консультація та узгодження правової позиції 3 000,00 гривень (дві години роботи);

- збір доказів, підготовка та направлення адвокатських запитів 7 500,00 гривень (5 годин роботи);

- вивчення матеріалів справи у тому числі і виконавчого провадження та моніторингу судової практики 3 000,00 гривень (дві години роботи);

- підготовка та направлення адміністративного позову 7 500,00 гривень (5 годин роботи);

- підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення 1 500,00 гривень (одна година роботи).

Загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 22 500,00 гривень.

Факт виконання зазначених послуг підтверджується актом приймання-передачі наданої правової допомоги, що підписаний сторонами 06.06.2025 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.252 КАС України).

Враховуючи, що справа №420/13165/24 розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то судом розглянуто заяву про ухвалення додаткового рішення у письмовому провадженні.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Частинами 4-7 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Дослідивши зміст наданих адвокатом доказів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, складність справи, об`єму наданих послуг, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн є неспівмірними зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справ.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги

Суд вважає, що чинне процесуальне законодавство не містить заборони щодо права суду на зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу за умови, що заявлений розмір таких витрат не відповідає принципу пропорційності, розумності та справедливості, а самі витрати не є фактичними та неминучими.

Тому, під час визначення розміру витрат на професійну правничої допомоги суд повинен встановити наступне:

- чи обґрунтувала особа понесення таких витрат належними та допустимими доказами;

- чи відповідає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу принципам пропорційності, розумності, та справедливості;

- чи є такі витрати фактичними та неминучими?.

На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості з огляду на наступне.

Щодо витрат на консультацію та узгодження правової позиції, то з матеріалів справи вбачається, що позивач участі у судових засіданнях не брав. При цьому, власну позицію відносно предмету спору не висловлював, а подання будь-яких заяв та клопотань здійснювалося через представника.

Такі витрати на думку суду не є невідворотними та неминучими, оскільки, усі процесуальні дії по справі вчинялися її представником, а тому, суд вважає, що такі дії є виключною ініціативою представника та доходить до висновку про те, що витрати на надання усних консультацій не підлягають відшкодуванню.

Щодо доказів, підготовки та направлення адвокатських запитів, то матеріали справи не містять жодного доказу, який би був отриманий представником позивача самостійно. Усі докази, додані до позовної заяви перебувають у розпорядженні позивача.

Разом із позовом до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про витребування доказів, у якій заявниця просила витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію документу, на підставі якого ОСОБА_2 надано повноваження на складання протоколів про адміністративне правопорушення;

- журнал обліку протоколів з реєстрацією протоколу від 12.07.2024 року №С/10876.

Проте, зазначене клопотання було залишено без задоволення ухвалою суду від 19 травня 2025 року у зв`язку із тим, що представник позивача не вжив достатніх заходів задля самостійного отримання заявлених до витребування доказів.

Матеріали справи містять копію адвокатського запиту від 24.07.2024 року, який поданий до ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтересах ОСОБА_1 .

Зазначений запит не значний за змістом, не містить значної кількості нормативно-правового обґрунтування, що свідчить про те, що для його складання не потрібно значного проміжку часу для їх складання, а тому, суд вважає, що розмір витрат на його складання, який би відповідав критерію розумності, співмірності та справедливості становить 250,00 гривень.

Щодо вивчення матеріалів справи, у тому числі виконавчого провадження, то Постанова ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 містить висновок про те, що витрати на ознайомлення з апеляційними скаргами не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки відзивів на апеляційні скарги.

Тому, на думку суду, ознайомлення з матеріалами та документами, аналіз обставин справи та судової практики, є одним із елементів процедури складання заяв по суті справи (позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив), а тому, не підлягають окремій оцінці.

Щодо витрат на підготовку та направлення адміністративного позову зазначений позов є незначний за змістом.

У додатках до позовної заяви містяться лише ті документи, які перебувають у розпорядженні позивача.

Суд звертає увагу на те, що зазначена категорія справ характеризується низькою складністю для якої характерна типова форма позовної заяви.

Визначаючи вартість такої послуги, як складання та подання позову, суд виходить з того, що спірні правовідносини чітко врегульовані чинним законодавством. Між нормами прави відсутні будь-які колізії, що свідчить про сталість та єдність законодавства у цій сфері.

При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно на майнові відносини, що виникають між позивачем та відповідачами. Інтереси будь-яких інших осіб рішення по справі не зачіпає.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача участь у судових засіданнях не брав, будь-яких інших заяв або клопотань не подавав.

Тому, суд вважає, що дві години часу більш ніж достатньо для надання такої послуги як складання та подання позову, а розмір витрат, який би відповідав критерію співрмірності, розумності та справедливості становить 3 000,00 гривень.

Щодо витрат на підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення, то постанова ОП КГС ВС від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 містить висновок про те, що заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги і не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.

Подібна за змістом правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21.

За таких обставин, суд вважає, що витрати за підготовку на складання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи фактичний об`єм наданих послуг, в розрізі критеріїв їх реальності та необхідності, суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3 250,00 гривень які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст.132, 137, 139, 243, 246, 252, 255, 293, 295 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 16 червня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.