Справа № 400/9986/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/9986/24

Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючого судді - Шевчук О.А.,

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 )), в якому просив:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зменшення у виданій на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі № 400/9399/23 довідці від 21.12.2023 № 9/1/9988 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії розміру надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та премії з 140% до 10% посадового окладу;

- зобов`язати відповідача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 400/9399/23 скласти та подати до ГУ ПФУ у Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії з 01.02.2023, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260), вказати розміри: надбавки за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 140% посадового окладу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зменшення у виданій на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі № 400/9399/23 довідці від 21.12.2023 № 9/1/9988 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії розміру надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та премії з 140% до 10% посадового окладу.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 400/9399/23 скласти та подати до ГУ ПФУ у Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії з 01.02.2023, в якій на підставі постанови №704 та Порядку № 260, вказати розміри: надбавки за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 140% посадового окладу.

31.12.2024 вказане рішення суду набрало законної сили та судом виданий виконавчий лист у справі №400/9986/24.

12.02.2025 ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав заяву про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 подати суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 400/9986/24.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідач на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 надав довідку від 30.12.2024 №9/1/18051 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Проте, у зазначеній довідці додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) визначені із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. на відміну, як основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років), визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року суд встановив ІНФОРМАЦІЯ_4 строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі №400/9986/24 протягом тридцяти днів, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

07.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду першої інстанції звіт про виконання судового рішення у справі №400/9986/24, яким просить прийняти звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024. Відповідач зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №400/9986/24 стосувались відсоткового значення надбавки за особливості проходження служби, посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та премії. Тобто, відповідач наголошує, що питання щодо застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2023 рік не було предметом судового розгляду у даній справі. Також відповідач вказав, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 29.11.2024 у справі №400/9986/24 підготовлена та направлена до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновлена довідка про розмір грошового забезпечення позивача від 30.12.2024 №9/1/18051.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року суд прийняв та затвердив звіт ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2025 про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі №400/9986/24.

Приймаючи таку ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у праві №400/9986/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 30.12.2024 була виготовлена довідка №9/1/18051 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в якій надбавка за особливості проходження служби встановлена у розмірі 65% посадового окладу та премія у розмірі 140% посадового окладу.

Суд зауважив на тому, що зазначення у довідці додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. не було предметом судового розгляду, а тому вважав, що рішення суду виконано в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також на доводи, які ідентичні доводам викладеним у заяві про встановлення судового контролю, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити відповідачу у прийнятті звіту, встановити останньому новий строк для подання звіту та накласти штраф.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві на апеляційну скаргу, посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги та зауважує на тому, що зазначення у довідці додаткових видів грошового забезпечення виходячи із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. не було предметом судового розгляду. Спірним питанням було вирішення правомірності дій відповідача щодо зменшення розміру відсоткового значення таких складових, як надбавка за особливості проходження служби (1% замість 65%) та премія (10% замість 140%) посадового окладу, в залежності від тарифного окладу.

Відповідач ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Приписи статті 14 КАС України визначають, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, та статтями 14, 370 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законодавством визначається, що за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини 1 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Згідно з часиною 2, 3 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Отже, наведені норми процесуального права однозначно вказують, що у разі виконання рішення суду не в повній мірі, суд зобов`язаний встановити боржнику новий строк для подання звіту, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Повертаючись до обставин справи колегія суддів враховує таке.

Заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю обґрунтована тим, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у даній справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовлена та направлена до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідка від 30.12.2024 №9/1/18051, в якій додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) визначені із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. на відміну, як основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років), які визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Суд першої інстанції, приймаючи звіт ІНФОРМАЦІЯ_3 послався на те, що зазначення у довідці додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. не було предметом судового розгляду, а тому вважав, що рішення суду виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим прийняв звіт ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання рішення у справі.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував того, що питання який розмір прожиткового мінімуму слід застосовувати під час визначення у довідці про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії розмірів посадового окладу, окладу за військове звання, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії був предметом розгляду у справі №400/9399/23.

Як мовилося вище, за наслідком розгляду цього спору, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 у справі №400/9399/23 задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ у Миколаївськiй областi оновленої довiдки про розмiр грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсiї з 01.02.2023.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати i надати до ГУ ПФУ у Миколаївськiй областi оновлену довiдку про розмiр грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 вiдповiдно до вимог статей 43 i 63 Закону № 2262-ХІІ та положень Постанови 704 iз зазначенням відомостей про розмiри посадового окладу, окладу за вiйськове звання, визначених шляхом множення розмiру прожиткового мінiмуму для працездатних осiб, встановленого законом на 01.01.2023, на вiдповiдний тарифний коефiцієнт, а також процентної надбавки за вислугy poків, щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення (надбавки, доплати, пiдвищення) та премiї, для проведення перерахунку пенсiї з 01.02.2023.

На виконання вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 21.12.2023 і була виготовлена довідка№9/1/9988 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023.

Як вбачається з вказаної довідки від 21.12.2023 №9/1/9988 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 за посадою: старший помічник начальника навчального відділу, яку він займав на день звільнення зі служби, грошове забезпечення становить:

- посадовий оклад 21 тарифний розряд 7090,00 грн.;

- оклад за військовим званням - 2150,00 грн.;

- надбавка за вислугу років 50% - 4620,00 грн.;

- надбавка за особливості проходження служби 1% - 90,90 грн.;

- надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% - 697,50 грн.;

- надбавка за кваліфікацію 5% - 232,50 грн.;

- премія 10% - 465,00 грн.

Водночас, колегією суддів встановлено, що відповідач протиправно зменшив розмір відсоткового значення таких складових, як надбавка за особливості проходження служби (указано 1 % замість 65%) та премія (вказано 10 % замість 140 % посадового окладу (в залежності від тарифного розряду)), що і стало підставою звернення позивача до суду з позовом у справі №400/9986/24.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/9986/24 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо зменшення розмірів надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та премії з 140% до 10% посадового окладу.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 400/9399/23 скласти та подати до ГУ ПФУ у Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії з 01.02.2023, в якій вказати розміри: надбавки за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 140% посадового окладу.

Варто зазначити, що на виконання цього рішення відповідач 30.12.2024 видав ОСОБА_1 довідку, в якій додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) визначені із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн., в той час як основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років) визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023.

На переконання колегії суддів, відповідач в оновленій довідці під час визначення додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію та премії мав би також виходити із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023.

Тобто, під час виготовлення довідки на виконання рішення у справі №400/9986/24 відповідач мав би також враховувати розмір прожиткового мінімуму, визначений рішенням суду у справі №400/9399/23.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаючи звіт ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання судового рішення у цій справі дійшов помилкового висновку, що рішення суду належним чином виконано.

Посилання суду першої інстанції на те, що у справі №400/9986/24 питання зазначення у довідці додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію та премія) із розміру посадового окладу із розрахунку 1762 грн. не було предметом судового розгляду колегія суддів вважає помилковим.

З цього приводу колегія суддів вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує сформовані та вже усталені позиції Європейського суду з прав людини стосовно виконання судових рішень, які полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції («Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, пункт 34).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Hornsby v. Greece» (заява № 18357/91, пункт 40), «Деркач та Палек проти України» (заяви № 34297/02 та № 39574/02, пункт 18) яка визначає таке: право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява № 22774/93, пункт 74).

Відповідно до пункту 52 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, яке передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Окрім того, як зазначено у пункті 5 Рекомендацій КМРЄ Rec(2004)20 щодо судового розгляду адміністративних актів (on judicial review of administrative acts) та пунктах 91-92 Пояснювальної записки до цих Рекомендацій: суд повинен бути наділений необхідними повноваженнями для забезпечення ефективного виконання рішення суду; виконання судових рішень є важливим аспектом ефективності контролю, і вкрай необхідно забезпечити виконання відповідними адміністративними органами рішень суду, повинна бути гарантована можливість забезпечення виконання адміністративним органом судового рішення. Ця Рекомендація схвалює Рекомендацію № R (2003) 16 щодо виконання адміністративних та судових рішень у сфері адміністративного права.

Також колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини наведену у рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" в яких Суд виснував, що занадто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункут 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів зауважує, що право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом так, щоб особа не потребувала повторного звернення до суду. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи свідчать про свавільні дії відповідача, що були вчинені ним на виконання рішення суду, які порушують право позивача на ефективний судовий захист, який включає право на належне виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття звіту ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.024 у справі №400/9986/24, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про встановлення відповідачу нового строку для виконання вказаного рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання невірно застосував норми процесуального закону, ухвала суду першої інстанції в порядку статті317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312 317, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду новий звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 400/9986/24 протягом тридцяти днів з дня отримання цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко