Справа № 420/21903/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

представника позивача Іноземцева О.В.,

представника відповідача Демчик Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Автотранслайн до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 13.06.2024 р. № 25294/15-32-07-01-19; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 13.06.2024 р. № 25287/15-32-07-01-19; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 13.06.2024 р. № 25245/15-32-24-06; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 13.06.2024 р. № 25240/15-32-24-06; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 13.06.2024 р. № 25238/15-32-24-06.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що товариством не було здійснено дисконтування заборгованості, яка існує більш року, як того вимагає ПСБ(О), у зв`язку з відсутністю підстав для проведення такого дисконтування. Крім того, на цей час діє пряма заборона на погашення зобов`язань у валюті згідно Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022 р. Окрім того, були внесені зміни до п. 2.1. Договорів, щодо того, що борг нового боржника повинен бути погашений останнім Кредитору протягом 30-ти днів з моменту отримання вимоги від Кредитора про виконання зобов`язання по його поверненню згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦКУ. Також ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» було підписано та проведено (відображено) в бухгалтерському обліку Договори переведення боргу 31.07.2021 р., тобто на найближчу дату балансу (31.12.2021 р.) заборгованість вже фактично відповідає ознакам поточного зобов`язання (строк погашення з дати балансу вписується у «поточні» 12 місяців). Враховуючі, що методики дисконтування в НП(С)БО немає, на погляд товариства, пріоритет має підхід до дисконтування, який передбачає пряме прочитання норм НП(С)БО 10 і 11, відповідно до яких довгострокова заборгованість відображається в балансі (тобто на дату балансу) за її теперішньою вартістю. За такого підходу: 1) при визнанні довгостроковою заборгованість відображається за номіналом; 2) на дату балансу (якщо заборгованість на цю дату відповідає ознакам довгострокової) оцінюється заборгованість за поточною вартістю (із застосуванням ставки дисконтування і виходячи зі строку, що залишився до погашення). Враховуючі, що в випадку, який було зазначено у Акті на дату балансу заборгованість не відповідає ознакам довгострокової (до її погашення залишається менше 12 місяців), за такого підходу її дисконтувати не потрібно. Також, зазначення у Акті порушень що стосується заборгованості ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),було зроблено безпідставно і при проведенні вказаних операцій та їх відображенні в бухгалтерському обліку товариство діяло у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, оплати штрафів відповідно до постанов, які в подальшому будуть повернуті з Державного бюджету Товариству, як безпідставно сплачені, у зв`язку зі скасуванням судами цих постанов, не можуть вважатися доходом отриманим платником податку як додаткове благо у негрошовій формі, які на думку співробітників податкового органу повинні були бути включені до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Накладення вказаних штрафів стосувалося насамперед господарської діяльності самого товариства, а не вказаних фізичних осіб. З урахуванням цього, на думку Позивача, сплата вказаних штрафів не може вважатися наданням вказаним фізичним особам якихось додаткових благ, оскільки фактично ці особи не вчиняли будь-яких порушень та притягнення їх до адміністративної відповідальності є виключно особливістю чинного законодавства, у якому до відповідальності притягується саме керівник суб`єкта господарювання, хоча порушення (при їх наявності) стосуються саме господарської діяльності цього суб`єкта.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та який за своїм змістом відповідає акту перевірки.

Представником позивача до суду надано письмові пояснення, в яких представник позивача зазначив, що накладення штрафів на належні позивачу автотранспортні засоби стосувалося насамперед господарської діяльності самого товариства, а не фізичних осіб, щодо яких вони (штрафи) були застосовані. Тому, на думку позивача, сплата вказаних штрафів не може вважатися наданням фізичним особам якихось додаткових благ, оскільки фактично ці особи не вчиняли будь-яких порушень та притягнення їх до адміністративної відповідальності є виключно особливістю чинного законодавства, у якому до відповідальності притягується саме керівник суб`єкта господарювання, хоча порушення (при їх наявності) стосуються саме господарської діяльності цього суб`єкта. Постанови, які були винесені Державною службою України з безпеки на транспорті відносно фізичних осіб, зазначених у Акті перевірки, а саме Старушкевича та Павлушина, стосувалися порушень п. 22.5. Правил дорожнього руху щодо перевищення нормативів навантаження на осі транспортного засобу. Тобто, посилання відповідача на те, що сплата товариством цих штрафів за фізичних осіб є наданням додаткових благ, на думку позивача, є взагалі недоречним.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначив, що на підприємстві на рахунку бухгалтерського обліку « 105» обліковуються транспортні засоби, машини та обладнання, зокрема вантажні автомобілі (великогабаритні та великовагові), які було надані в оренду для експлуатації іншими суб`єктами господарювання. Разом з тим, у договорах оренди (напр., договір № 15/07-0/Н від 15.07.2021 з ТОВ «КБ ПОСТАЧ») не передбачено компенсації витрат, таких як адміністративні штрафи. В свою чергу в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "АВТОТРАНСЛАЙН" сплачувало адміністративні штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм під час руху великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами згідно постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті , зафіксоване в автоматичному режимі стосовно фізичних осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ). Відповідальною особою за сплату адміністративного штрафу є саме фізична особа, а не підприємство. Позивач, сплативши штрафи, взяв на себе витрати, які в податковому обліку щодо податку на доходи та військового збору, кваліфікуються як надання додаткового блага фізичним особам. Ці суми підлягають включенню до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб (ПДФО).

Представником позивача до суду надано додаткові письмові пояснення, в яких представник позивача вказав, що у договорах відсутня чітка дата виконання зобов`язань товариством щодо повернення отриманої допомоги, а є умова про обов`язкове направлення позичальником вимоги щодо повернення суми допомоги. У п. 4 П(С)БО 11 визначено, що довгострокові зобов`язання усі зобов`язання, які не є поточними. При цьому до поточних належать зобов`язання, які буде погашено протягом операційного циклу підприємства або має бути погашено протягом 12 місяців починаючи з дати балансу (п. 4 П(С)БО 11). Стосовно довгострокового зобов`язання за кредитним договором (якщо договір передбачає погашення зобов`язання на вимогу кредитора (позикодавця)) у п. 8 П(С)БО 11 зазначено, що в разі порушення певних умов, пов`язаних із фінансовим станом позичальника, умови якого порушено, таке зобов`язань є довгостроковим, якщо: позикодавець до затвердження фінансової звітності погодився не вимагати погашення зобов`язання внаслідок порушення; не очікується виникнення подальших порушень кредитної угоди впродовж 12 місяців із дати балансу. З урахуванням цього, приймаючи до уваги те, що вимоги щодо повернення допомоги за вказаними договорами до цього часу ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» не пред`явлені, вказані вище договори за вказаними ознаками не відносяться до довгострокових та у зв`язку з цим зобов`язання за цими договорами не підлягає дисконтуванню. При цьому, незважаючи на все вищевикладене, позивач продовжує наполягати на тому, що на цей час відсутня встановлена П(С)БО та чинним законодавством методика проведення дисконтування і тому, навіть у випадку визнання вказаних зобов`язань довгостроковими, товариство не повинно проводити дисконтування у зв`язку з відсутністю цієї методики. Щодо питань взаємовідносин з Вальфонда Холдінгз Лімітед (VALFONDA HOLDINGS LIMITED), як було зазначено вище згідно протоколу № 3 від 29.01.2008 р. та Договору купівлі-продажу від 29.01.2008 року вказаним нерезидентом було відчужено Позивачу частку у статутному капіталі ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» у розмірі 17,51% на суму 170 000 EUR за курсом НБУ на дату прийняття рішення: 1 268 262,05 грн. Відповідно до пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - це зокрема заборгованість, щодо яких минув строк позовної давності. Саме як безнадійну розцінили співробітники відповідача вказану заборгованість, про що і було зазначено у Акті. Але така позиція фактично суперечить чинному законодавству, що підтверджується наступним. Під час проведення перевірки співробітникам надавалися для ознайомлення документи, які підтверджують визнання позивачем існуючого боргу перед ОСОБА_1 , а саме відповідні листи, копії яких з перекладами на українську мову додаються. Вказаними листами підтверджується наявність боргу позивача перед вказаним нерезидентом. Останній лист був датований 5 лютого 2024 року, тобто строк позовної давності на пред`явлення претензій позивачу з боку нерезидента у такому випадку закінчується 4 лютого 2027 року. Таким чином говорити про те, що вказана заборгованість є безнадійною в розумінні пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України немає підстав. При цьому зазначеного активу (частки у статутному капіталі) на цей час фактично не існує, оскільки статутний капітал товариства після придбання зазначеної частки на розмір цієї частки було зменшено.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано додаткові письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначив, що зменшення статутного капіталу підприємства не гарантує проведення фактичної оплати за вказаним договором. Також, позивачем не було надано належних доказів щодо здійснення такої оплати ні під час адміністративного оскарження, ні під час звернення до суду. Наявність листів на адресу ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» не тягне за собою автоматичного визнання боргу останнім. Та окрім цього, сумнівні доводи підприємства про нібито визнання боргу в 2022, 2023 та 2024 роках не можуть слугувати підставами для переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України. Таким чином, кредиторську заборгованість, по взаємовідносинам ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» з «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр), яка виникла у квітні 2008 року у загальній сумі 6 836 465,00 грн. за якою минув термін позовної давності є безнадійною та відповідно норм діючого законодавства належать включенню до складу інших операційних доходів.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.03.2006 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю Автотранслайн ().

01 квітня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 3047-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Автотранслайн з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період діяльності з 01.04.2021 по 31.12.2023.

В період з 15.04.2024 року по 26.04.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Автотранслайн, за результатами якої складено акт перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року (а.с. 34-107 т. 1).

Згідно акту перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року під час проведення перевірки встановлено порушення 1. п. 44.1, ст.44, п.44.2 ст.44 та п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року N 2755-VI, зі змінами, ч.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 No996-XIV Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні, із змінами, п.5, п.15 НП(С)БО 15 "Дохід", п. 5 , п.9 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 7 707 194 грн. в тому числі за 2023 Рік на суму 7 707 194 грн. та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування у сумі 6 701 128 грн. в тому числі за 2023 Рік у сумі 6 701 128 грн.; 2. ст.51, п.176.2 ст.176 з урахуванням ст.521 та п.69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року No2755-VI, із змінами та доповненнями, Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» із змінами та доповненнями, внаслідок надання податкових розрахунків не у повному обсязі, та з недостовірними відомостями за період 01.04.2021 по 31.12.2023; 3. пп.14.1.13, пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44 п.п.162.1.3. п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163, абз. «г» пп.164.2.17, п.164.2., п.164.5 ст.164, п.167.1. ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-ІV" із змінами, встановлено заниження бази оподаткування за перевірямий період у сумі 4 159 979,50грн у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 в сумі 663 408,00грн, за 2022 рік 2 903 722,18грн, за 2023 в сумі 592 849,32грн та податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 748 796,31грн, у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 у сумі 119 413,44грн, за 2022 рік 522 669,99грн, за 2023 у сумі 106 712,88грн; 4. пп. 14.1.13, п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44 п.п.162.1.3. п.162.1 ст.162, пп.163.1.1. п.163.1 ст.163, абз. «г» пп.164.2.17. п.164.2., п.164.5 ст.164, п.167.1. ст.167, п.п.168.1.1, пп.168.1.2, п.п.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176, п.п.1.2, п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-ІV"(із змінами) занижено базу оподаткування на загальну суму 3 411 217,30грн у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 в сумі 544 000,00грн, за 2022 рік 2 381 076,00грн, за 2023 в сумі 486 141,30грн та податкового зобов`язання з військового збору всього на суму 51 168,26грн, у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 у сумі 8 160,00грн, за 2022 рік 35 716,14грн, за 2023 рік у сумі 7 292,12грн.

ТОВ Автотранслайн подано заперечення на акт № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року, які 07.06.2024 року залишені без задоволення (а.с. 125-130 т. 1)

13 червня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 25294/15-32-07-01-19, яким зменшено ТОВ Автотранслайн суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 6701128,00 грн. (а.с. 14-15 т. 1).

13 червня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 25287/15-32-07-01-19, яким збільшено ТОВ Автотранслайн суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 7707194,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 770719,00 грн. (а.с. 16-17 т.1).

13 червня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 25245/15-32-24-06, яким застосовано до ТОВ Автотранслайн штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн. (а.с. 19-20т. 1).

13 червня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 25240/15-32-24-06, яким збільшено ТОВ Автотранслайн суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 51168,26 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1823,03 грн. (а.с. 21-22 т. 1).

13 червня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 25238/15-32-24-06, яким збільшено ТОВ Автотранслайн суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 748796,31 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 26678,22 грн. (а.с. 23-24)

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу. Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.

Зі змісту акту перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року, складеного за результатами перевірки ТОВ Автотранслайн вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлено, що за договором від 29.05.2019 №29/08-19 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни; за договором від 12.07.2021 №12/07-2021 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни; за договором від 31.08.2021 №31/08-2021 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни.; за договором переведення боргу від 31.07.2021 № б/н сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни; за договором прощення боргу від 01.12.2022 №б/н укладеного між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» відбулася зміна в сумі залишку кредиторської заборгованості, лише за рахунок списання частини кредиторської заборгованості на суму 12260000,00 грн. до складу доходів по рядку 2120 "Іншій операційний дохід" за 2022 рік у сумі 12260000,00 грн. Отже, в ході перевірки встановлено наявність довгострокової кредиторської заборгованості (протягом 2022 та 2023 років) на загальну суму 144676066,36 грн., яка утворилася за рахунок отримання та не повернення строкової поворотної фінансової допомоги та за рахунок переведення раніше не погашено боргу. Залишок не повернутого боргу станом на 31.12.2023 року відповідає вимогам п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України. При цьому, дисконтуванню підлягають тільки фінансові (грошові) довгострокові зобов`язання та дебіторська заборгованість, за якими передбачаються майбутні платежі. Тобто та заборгованість, яка повинна погашатися грошима. Адже теперішня вартість це дисконтована вартість майбутніх платежів грошима. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що кредиторська заборгованість за договорами: від 29.05.2019 № 29/08-19 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» у розмірі 88122903,0 грн.; від 12.07.2021 № 12/07-2021 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» у розмірі 12190000,0грн., від 31.08.2021 №31/08-2021 сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» у розмірі 9400144,0 грн., за договором про переведення боргу від 31.07.2021 № б/н сума кредиторської заборгованості перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» у розмірі 34963019,36 грн. не змінювалася (погашення заборгованості не проводилося) протягом 2 років з останньої дати балансу періоду в якому відбувалися зміни, встановлено наявність довгострокової заборгованості на загальну суму 144 676 066,36 грн., яка не відображена в бухгалтерському обліку за теперішньою вартістю.

Також, в акті перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року зазначено, що згідно наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН», за даними рахунку 612 «Поточна заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями в іноземній валюті» станом на 31.12.2023року рахується кредиторська заборгованість по контрагенту на загальну суму 6 836 465,00 грн. В ході проведення перевірки посадовим особам ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» було надано запит від 23.04.2024 щодо надання засвідчених копій первинних документів, які підтверджують наявність кредиторської заборгованості та дату виникнення по контрагенту «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр) на загальну суму 6 836 465,00 грн. Згідно наданих первинних документів та пояснень ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» було встановлено наступне: на підставі договору відступлення (відчуження) частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» від 29.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріус Носенком О.В. ВКЕ No390247, ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» - Покупець, та «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр) Продавець, домовилися про передачу частину частки (корпоративні права) в розмірі 17,51% від загального розміру Статутного капіталу ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» , що складає 1 268 262,05 грн., що на дату укладання договору за курсом НБУ складало 170 000 Євро. Відповідно до п.3 даного договору від 29.01.2008 року оплата частини частки (корпоративні права) в розмірі 17,51 % від загального розміру Статутного капіталу ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН», що складає 1 268 262,05 грн здійснюється Покупцем не пізніше 01.04.2008 року. Згідно протоколу загальних зборів ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» від 23.01.2009 року статутний фонд товариства було зменшено на 1 268 262,05 грн. За даними бухгалтерського обліку по рахунку 612 «Поточна заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями в іноземній валюті» рахується кредиторська заборгованість у розмірі 6 836 465,00 грн. Інших документів та пояснень, що підтверджують наявність кредиторської заборгованості по контрагенту «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр) на загальну суму 6 836 465,00 грн. до перевірки не надано. Таким чином, в ході перевірки встановлено наявність кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув на загальну суму 6 836 465,00 грн. Отже, кредиторська заборгованість, по взаємовідносинам ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» з «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр), яка виникла у квітні 2008 року у загальній сумі 6 836 465,00 грн. за якою минув термін позовної давності є безнадійною та відповідно норм діючого законодавства належить включенню до складу інших операційних доходів.

Крім того, згідно акту перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року перевіркою повноти, достовірності, правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні та утриманні податку на доходи фізичних осіб з доходів платників податків ТОВ "АВТОТРАНСЛАЙН" встановлено заниження бази оподаткування за перевірямий період у сумі 4159 979,50грн у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 в сумі 663 408,00грн, за 2022 рік 2 903 722,18грн, за 2023 в сумі 592 849,32грн та податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 748 796,31грн, у тому числі за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 у сумі 119 413,44грн, за 2022 рік 522 669,99грн, за 2023 у сумі 106 712,88грн з доходів наданих на користь фізичних осіб у не грошовій формі у вигляді сплати за них грошовими коштами підприємства адміністративних штрафів за перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм під час руху великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. ТОВ "АВТОТРАНСЛАЙН" в періоді, що перевірявся сплачувало штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм під час руху великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами згідно Постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно фізичних осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які мають реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України. Таким чином, сплата за рахунок коштів підприємства адміністративних штрафів за фізичних осіб є доходом отриманим платником податку як додаткове благо у не грошовій формі, що включається до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Згідно ч. 3 статті 12-1 Закону № 996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Відповідно до пункту 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до абзаців першого та восьмого пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Пунктом 7 П(С)БО 11 «Зобов`язання» передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання. Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

Згідно абз. 9 пункту 4 цього ж П(С)БО сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац десятий пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора. Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах. Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого. Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента (пункт 10 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

З аналізу вищевикладного слідує, що правила дисконтування із включенням суми дисконту до інших доходів поширюються на довгострокові зобов`язання. Оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за наявності наступних умов: зобов`язання повинні бути довгостроковими; на них мають нараховуватися проценти.

Верховний Суд у постановах від 29 липня 2020 року у справі № 640/19241/18, від 10 вересня 2021 року у справі №160/6203/20, від 22 квітня 2021 року у справі №160/11301/19, від 05 серпня 2022 року у справі №640/8574/19, від 05 жовтня 2022 року у справі №320/6494/19, від 06 березня 2023 року у справі №640/11602/19 висловлював правові позиції, відповідно до яких: 1) на дату виникнення кредиторської заборгованості, яка є довгостроковою, платник податків має визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання; 2) отримані кредитні кошти за договорами кредитної лінії відповідають визначенню «фінансовий інструмент» у пункті 4 П(С)БО 13, так як надана позика - це фінансовий актив, оскільки є контрактним правом кредитора (банку) на отримання коштів у майбутньому, а отримана позика - це фінансове зобов`язання позичальника (Підприємства), оскільки його погашення призведе до майбутньої виплати коштів. Норми П(С)БО 13 не дають визначення амортизованої собівартості фінансового зобов`язання, не встановлюють порядок визначення справедливої вартості фінансового зобов`язання, так само не відсилають в цих цілях до інших нормативно-правових актів; 3) застосування контролюючим органом порядку амортизації собівартості фінансових інвестицій, визначених у П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції» є безпідставним, оскільки пунктом 4 П(С)БО 13 встановлено, що фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора. Тобто, фінансова інвестиція є фінансовим активом, а отримана позивачем позика - фінансовим зобов`язанням, а правовими нормами не передбачено застосування методики визначення амортизованої собівартості фінансової інвестиції в цілях дисконтування довгострокової заборгованості; 4) у випадку, коли платник податків веде бухгалтерський облік на підставі національних стандартів (положень) бухгалтерського обліку, а не міжнародних стандартів фінансової звітності, контролюючий орган не має права застосовувати по відношенню до нього при визначенні фінансового результату від дисконтування кредиторської заборгованості за банківським кредитом норми МСФЗ 9 «Фінансові інструменти»; 5) неможливим є застосування до спірних правовідносин і П(С)БО 28 «Зменшення корисності активів» для визначення теперішньої вартості майбутніх чистих грошових надходжень та ставки дисконту, оскільки П(С)БО 28 визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зменшення корисності активів та її розкриття у фінансовій звітності, однак, не визначає такі методологічні засади щодо зобов`язань; 6) нормативно-правові акти, які регулюють методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові активи, є незастосовними до кредиторської заборгованості, тобто фінансових зобов`язань.

Крім того, у постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 640/16539/20 Верховний Суд, підтримавши висновки, викладені у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 160/11301/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 640/13685/19, також зазначив, що у разі якщо договірна ставка відповідає ринковій, то теперішня вартість заборгованості дорівнює номінальній. В такому випадку дисконт за рахунок ринкових відсотків дорівнює нулю.

У постанові від 15 лютого 2023 року у справі №640/24292/21 Верховний Суд зазначав, що з аналізу норм НП(С)БО вбачається, що якщо частина поворотної фінансової допомоги підлягає поверненню на підставі додаткової угоди в термін до 12 місяців, враховуючи отримання кожної окремої частини фінансової допомоги, така дебіторська заборгованість є поточною.

У постанові від 15 грудня 2023 року у справі № 640/11526/19 Верховний Суд також звертав увагу, що дисконтуванню на дату балансу підлягають лише довгострокові грошові зобов`язання, за якими передбачаються майбутні платежі і тільки на той строк, що залишився до погашення (за умовами договору).

Так, 31.07.2021 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (первісний боржник) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (новий боржник) укладено договір переведення боргу, згідно якого первісний боржник має заборгованість перед кредитором PANCRASS OVERSEAS SА Республіка Панама на підставі кредитного договору №59/09-2006 від 27.09.2006 за основною сумою боргу в сумі 21966433,90 грн., нарахованими відсотками за період з 27.09.2006 по 31.07.2021 в сумі 25256585,46 грн., загальна заборгованість, що виникла на підставі кредитного договору №59/09-2006 від 27.09.2006 складає 47223019,36 грн.

Згідно п.2.1. договору переведення боргу від 31.07.2021 борг Нового боржника повинен бути погашений Кредитору в порядку та строки, визначені Кредитним договором №59/09-2006 від 27.09.2006р.

Згідно умов додаткової угоди № 4 від 01.04.2020 року до Договору від 27.09.2006 № 59/09-2006, заборгованість позичальника за кредитним договором на дату підписання додаткової угоди становить 817000,00 доларів США та за нарахованими відсотками 798594,81 доларів США. Заборгованість за кредитним договором підлягає сплаті у повному обсязі до 20.04.2024 року.

01.12.2022 року між ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (кредитор) та ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (боржник) укладено договір часткового прощення боргу, згідно якого боржник визнає, що його заборгованість згідно наступного договору переведення боргу від 31.07.2021 перед кредитором на момент укладення договору складає 47223019,36 грн. Сторони погодились, що боржник сплачує кредитору грошові кошти в якості погашення заборгованості в розмірі 34963019,36 грн. на поточний рахунок кредитора, а решта суми боргу 12260000,00 грн. буде повністю списано з рахунку баоржнтка. За умови належного виконання боржником умов цього договору, кредитор не матиме жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості, що вказана в п. 2 цього договору та зобовязання з погашення заборгованості, а саме 12260000,00 грн. вважатиметься припиненим на підставі ст. 605 ЦК України. Решту заборгованості в розмірі 34963019,36 грн боржник зобов`язується повернути кредитору на першу письмову вимогу кредитора.

29.05.2019 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено договір термінової строкової поворотної безвідсоткової безвідсоткову фінансової допомоги № 29/05-19, згідно якого сторона-2 надає термінову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 70574165,67 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі (п. 1.1). Термінова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 без нарахування відсотків, у відповідності до ст. 1046 ЦК України. Термінова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 для поповнення її оборотних коштів на підставі п. 14.1.257 Податкового кодексу України (п. 1.2). Термінова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 у строк не пізніше 31 травня 2020 року (п. 4.1).

29.05.2019 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено додаткову угоду № 1 до договору термінової строкової поворотної безвідсоткової безвідсоткову фінансової допомоги від 29.05.2019 року № 29/05-19, якою п. 1.1 викладено в наступній редакції «сторона-2 надає термінову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 78143000,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі», а також п. 4.1 викладено в новій редакції: «Термінова поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню стороною-1 стороні-2 протягом 3 банківських днів з моменту отримання вимоги про виконання зобов`язання по її поверненню».

03.02.2020 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено додаткову угоду № 2 до договору термінової строкової поворотної безвідсоткової безвідсоткову фінансової допомоги від 29.05.2019 року № 29/05-19, якою п. 1.1 викладено в наступній редакції «сторона-2 надає термінову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 110000000,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі»,

12.07.2021 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено договір строкової поворотної фінансової допомоги № 12/07-2021, згідно якого сторона-2 надає строкову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 1500000,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі (п. 1.1). Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 без нарахування відсотків, у відповідності до ст. 1046 ЦК України. Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 для поповнення її оборотних коштів на підставі п. 14.1.257 Податкового кодексу України (п. 1.2). Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню стороною-1 стороні-2 протягом 3 банківських днів з моменту отримання вимоги про виконання зобов`язання по її поверненню (п. 4.1).

27.07.2021 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено додаткову угоду № 1 до договору строкової поворотної фінансової допомоги № 12/07-2021 від 12.07.2021 року, якою п. 1.1 викладено в наступній редакції «сторона-2 надає строкову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 15000000,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі».

31.08.2021 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено договір строкової поворотної фінансової допомоги № 31/08-2021, згідно якого сторона-2 надає строкову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 3600000,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі (п. 1.1). Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 без нарахування відсотків, у відповідності до ст. 1046 ЦК України. Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається стороною-2 стороні-1 для поповнення її оборотних коштів на підставі п. 14.1.257 Податкового кодексу України (п. 1.2). Строкова поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню стороною-1 стороні-2 протягом 3 банківських днів з моменту отримання вимоги про виконання зобов`язання по її поверненню (п. 4.1).

02.09.2021 року між ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (сторона 1) та ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» (сторона 2) укладено додаткову угоду № 1 до договору строкової поворотної фінансової допомоги № 31/08-2021 від 31.08.2021 року, якою п. 1.1 викладено в наступній редакції «сторона-2 надає строкову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу стороні-1 у вигляді грошових коштів на загальну суму 9400144,00 грн., а сторона-1 зобов`язується повернути суму грошових коштів у строк, передбачений сторонами у дійсному договорі».

За таких підстав, оскільки строки повернення позик за договорами від 31.07.2021 року № б/н, від 29.05.2019 року № б/н, від 12.07.2021 року № 12/07-2021, від 31.08.2021 року № 31/08-2021 з урахуванням додаткових угод не перевищували 12 місяців, а тому зобов`язання перед ТОВ «РЕНТА ЛІЗИНГ» є короткостроковими, а тому позивач ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» правомірно їх обліковував як поточні.

При цьому, оскільки на час спірних правовідносин Національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено порядок (методологію) щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, позивач не мав обов`язку самостійно визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань, а контролюючий орган не мав права здійснювати розрахунок дисконтування за формулою, яка не міститься у нормативно-правових актах, які регулюють спірне питання.

Зі змісту акту перевірки № 19083/15-32-07-01 від 03.05.2024 року вбачається, що контролюючим органом здійснено дисконтування грошових зобов`язань позивача ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» за формулою PV = FV/(1 + i)n, де: FV - майбутня вартість; PV - теперішня вартість; і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ); n - строк (число періодів), при цьому джерелами інформації щодо відсоткових ставок за кредитами вказано: статистичні дані Національного банку України щодо середньозважених ставок в річном обчисленні за новими кредитами нефінансовим корпораціям у розрізі регіонів і видів економічної діяльності, зокрема ставка дисконут Одеської області для сфери діяльності наданн інших видів послуг у розмірі 19,1 %.

В той же час, застосована відповідачем, суб`єктом владних повноважень, формула не визначена національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку, відповідно до яких позивач здійснює ведення свого бухгалтерського обліку.

Разом з тим, стаття 1 Закону №996-XIV містить чітке розмежування понять національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку і міжнародні стандарти фінансової звітності, а частини 3 та 4 ст.12-1 Закону №996-XIV встановлюють, що саме суб`єкти господарювання самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності, то зважаючи на те, що національні стандарти (положення) бухгалтерського обліку не містять ні вказаної відповідачем у акті перевірки формули, ні методології обрахунку дисконтування, суд приходить до переконання, що застосування контролюючим органом такої формули дисконтування було здійснено неправомірно.

Вказаного висновку дійшов Верховни Суд в постанові від 14.11.2024 року по справі №640/13251/19, в якій зазначено, що оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Верховний Суд в постановах від 21 липня 2021 року по справі № 160/5358/19, від 05 серпня 2022 року по справі № 640/8574/19, від 21 червня 2023 року по справі №640/9281/19 тощо) вказав, що національні та міжнародні стандарти є окремими документами, що визначають правила поведінки суб`єктів, які складають фінансову звітність. Визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку в разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. Отже, застосування контролюючим органом формули, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку, а передбачена Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку, є протиправним. Оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 29.01.2008 року між Компанією «Вальфонда Холдінз Лімітед» (продавець) та ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» (покупець) укладено договір відступлення (відчуження) частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН», згідно якого продавець зобовязується передати, а покупець прийняти у власність та оплатити частину частки (корпоративні права) в розмірі 17,51 % від загального розміру Статутного капіталу ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН», що складає 1 268 262,05 грн. Оплата вартості частики в статутному капіталі підприємтва здійснюється покупцем шляхом банківського перерахування коштів на рахунок продавця. Оплата вартості частки в статутному капіталі підприємства здійснюється покупцем не пізніше 01 квітня 2008 року.

Згідно протоколу загальних зборів ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» від 23.01.2009 року статутний фонд товариства було зменшено на 1 268 262,05 грн.

При цьому, згідно листів від 07.06.2022 року, від 09.05.2023 року, від 05.02.2024 року Компанія «Вальфонда Холдінз Лімітед» визнає, що залишок коштів за розрахунками між Компанією «Вальфонда Холдінз Лімітед» та ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» на їх користь становить 170000,00 євро (а.с. 110-121 т. 2)

Верховний Суд в постанові від 29 липня 2021 року по справі №620/1779/19 зазначив, що відповідно до пункту «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК безнадійною заборгованістю є заборгованість, щодо якої минув строк позовної давності. Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, гуртуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно із частиною першою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з пунктом 15 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153), доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню. Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Згідно зі статтею 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК). Відтак, якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за придбані товари/послуги залишилася не сплаченою після закінчення терміну позовної давності, то у податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен включити суму такої кредиторської заборгованості до складу доходів, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

В постанові від 29 липня 2021 року по справі №620/1779/19 Верховний Суд зауважив, що частиною першою статті 264 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина третя статті 264 ЦК).

У постанові від 07.06.2018 року по справі №668/8830/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, застосовуючи норми статей 265, 264 ЦК, зробив висновок, що правила переривання перебігу строку позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у справі є докази, що підтверджують факт переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 30.07.2019 у справі №820/568/13-а, застосовуючи норми підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК, статті 264 ЦК, зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема: зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу або прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких підстав, з урахуванням висновків Верховного Суду, з огляду на наявність письмового звернення щодо визнання існування боргу між Компанією «Вальфонда Холдінз Лімітед» та ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» відповідно до договору від 29.01.2008 року, що вказує на переривання перебігу позовної давності в силу положень ст. 264 ЦК України, доводи відповідача щодо того, що кредиторська заборгованість, по взаємовідносинам ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» з «VOLFONDA HOLDINGS LIMITED» (Республіка Кіпр), яка виникла у квітні 2008 року у загальній сумі 6 836 465,00 грн. за якою минув термін позовної давності є безнадійною та відповідно норм діючого законодавства належить включенню до складу інших операційних доходів, суд вважає неспроможними та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» в періоді, що перевірявся сплачувало штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно - вагових норм під час руху великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами згідно Постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно фізичних осіб ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які мають реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Згіднопп. 14.1.47 п. 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Додатково до винятків, передбачених підпунктом "а" цього підпункту, не вважаються додатковим благом платника податку доходи, одержані у формі та розмірах, що підлягають включенню роботодавцем до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, а також кошти, вартість послуг, проживання, проїзду, харчування, спортивного одягу, аксесуарів, взуття та інвентарю, колясок для осіб з інвалідністю, у тому числі які призначені для участі осіб з інвалідністю в фізкультурно-реабілітаційних та спортивних заходах, лікарських та медико-відновлюваних засобів та інших доходів, наданих (виплачених) платнику податку - учаснику спортивних (крім професійного спорту), фізкультурно-оздоровчих заходів, заходів з фізкультурно-оздоровчої діяльності та фізкультурно-спортивної реабілітації, що фінансуються з бюджету та/або бюджетними організаціями, іншими неприбутковими організаціями, внесеними до Реєстру неприбуткових організацій та установ на дату надання таких коштів.

Також не вважається додатковим благом платника податку сплачена суб`єктом кінематографії вартість товарів та послуг, а саме проїзду, проживання, харчування, охорони, страхування, медичного обслуговування, тренування, навчання, що пов`язані з участю такого платника податку у виробництві аудіовізуальних творів, що виробляються (створюються) суб`єктами кінематографії України, якщо це передбачено умовами договору з такими платниками податку та/або режисерським сценарієм аудіовізуального твору.

Також не вважається додатковим благом платника податку сплачена закладом культури вартість товарів та послуг, а саме проїзду, проживання, харчування, охорони, страхування, медичного обслуговування, тренування, що пов`язані з участю такого платника податку у створенні та показі (проведенні) культурних, у тому числі гастрольних, заходів, якщо це передбачено умовами договору з такими платниками податку;

в) вартості послуг домашнього обслуговуючого персоналу, безоплатно отриманих платником податку, включаючи працю підпорядкованих осіб, а також осіб, що перебувають на військовій службі чи є заарештованими або ув`язненими. Під терміном "послуги домашнього обслуговуючого персоналу" розуміються послуги з побутового обслуговування фізичної особи, членів її сім`ї або від імені чи за їх дорученням будь-якої третьої особи, включаючи ремонт або спорудження об`єктів рухомого чи нерухомого майна, що належить таким особам або використовується ними;

г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом;

ґ) суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу);

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованого на основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо основної суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про основну суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання;

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

У постанові від 9 липня 2020 рокупо справі №640/1834/19 року Верховний Суд аналізуючи положення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України у їх взаємозв`язку з приписами Закону № 2464-VI, Верховний Суд визнав, що як при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб, так і при нарахуванні єдиного соціального внеску на такі суми доходу повинні бути зазначені конкретні фізичні особи, які отримали додаткове благо, а також факт передачі їм останнього у власність. Тобто, таке додаткове благо повинно бути персоніфікованим та пов`язаним із конкретною фізичною особою - платником податків, створювати певні вигоди для такої особи, надаватися податковим агентом та виражатись у формі коштів, матеріальних або нематеріальних цінностей, послуг чи інших видів доходу.

Разом з тим, сплата за рахунок коштів підприємства адміністративних штрафів відбувалась за ОСОБА_4 , як директора ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН», та за ОСОБА_3 , як директора ТОВ «ОТП-ЛІЗИНГ», з яким ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» було укладено договір лізингу та отримано в лізинг вантажний автотранспорт.

Тобто, суми адміністративних штрафів, які накладись в межах здійснення ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» господарської діяльності, не виплачувались (не надавались) безпосередньо платникам податку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а сплачувались ТОВ «АВТОТРАНСЛАЙН» до державного бюджету. При цьому, сплата адміністративних штрафів не була зумовлена задоволенням потреб вказаних фізичних осіб, а відтак такі кошти не могли надаватися як додаткові блага.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сплата сум адміністративних штрафів потягнула за собою зміну фінансового та/або майнового стану ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у бік його збільшення, а також того, що передане майно або майнове право використане у власних цілях та на свою користь.

Крім того, приписами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначений вичерпний перелік додаткових благ, серед якого немає такого виду додаткового блага, як погашення за фізособу її зобов`язання перед бюджетом.

Таким чином, суд погоджується з доводи позивача щодо необґрунтованості тверджень контролюючого органу щодо того, що сплата за рахунок коштів підприємства адміністративних штрафів за фізичних осіб є доходом отриманим платником податку як додаткове благо у не грошовій формі, та помилкове віднесення їх до оподаткованого доходу у виді додаткового блага.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті податкових повідомлень-рішень № 25294/15-32-07-01-19 від 13.06.2024 року, № 25287/15-32-07-01-19 від 13.06.2024 року, № 25245/15-32-24-06 від 13.06.2024 року, № 25240/15-32-24-06 від 13.06.2024 року, № 25238/15-32-24-06 від 13.06.2024 року, Головне управління ДПС в Одеській області діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Автотранслайн слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21224,00 грн

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Автотранслайн (, адреса місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 1-А) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 25294/15-32-07-01-19 від 13.06.2024 року, № 25287/15-32-07-01-19 від 13.06.2024 року, № 25245/15-32-24-06 від 13.06.2024 року, № 25240/15-32-24-06 від 13.06.2024 року, № 25238/15-32-24-06 від 13.06.2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Автотранслайн (, адреса місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Генуезька, 1-А) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21224,00 грн. (двадцять одну тисячу двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 17 червня 2025 року.

Суддя О.А. Левчук