Справа № 240/25024/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/25024/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області № 70 від 14 листопада 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» з 01 листопада 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, досягла 54 річного віку, набула загального трудового стажу 34 роки 8 місяців 22 дні, а тому має право на зниження пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 08.11.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796 -ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ). Її заяву за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ у Закарпатській області та 14.11.2024 прийняло спірне рішення № 70, яким відмовило їй у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 01 рік 07 місяців 06 днів. Зокрема, не враховано періоди навчання з 01.09.1985 по 15.06.1988 та з 01.09.1988 по 29.06.1991.

Позивач не погоджується із таким рішенням ГУ ПФУ у Закарпатській області, оскільки вона є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (3 категорія), з 26.04.1986 по 01.09.1986 та з 01.07.1990 по 28.12.1991 була зареєстрована і проживала в с. Жабче Коростенського району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (1 рік 10 місяців 2 дні); з 13.07.1988 по 1.08.1988 (27 днів) працювала в с.Купище Коростенського району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; з 01.08.1991 по 02.02.2002 працювала в м. Коростень Житомирської області (1 рік 4 місяці), тому період проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 3 роки 2 місяці 29 днів, що дає їй право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а саме на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від ГУ ПФУ в Закарпатській області 17.01.2025 надійшов відзив, у якому, заперечуючи проти позовних вимог, зазначено про відсутність у позивача права на зниження пенсійного віку та правомірність оскаржуваного рішення. Зокрема вказано, що законодавець пов`язує таке право із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживання або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Разом з тим, доданими документами станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання (роботи) позивачки у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 24.08.1988 становить 1 рік 07 місяців 06 днів, при необхідних 3 роки, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону № 796. Позивачці не зараховано до постійного проживання періоди навчання з 01.09.1985 по 15.06.1988 та з 01.09.1988 по 29.06.1991, оскільки навчальні заклади не розташовані у зоні гарантованого добровільного відселення. Наголошує, що у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Отже, оскільки станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживавла та не працювала у зоні посиленого радіологічного контролю протягом трьох років, то не має права на призначення пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , 1970 р.н., є особою потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), та 08.11.2024 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивачки про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та 14.11.2024 прийнято рішення №70 про відмову у призначенні пенсії.

Зі змісту оскаржуваного рішення про відмову вбачається, що позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає менше 3 років, а саме 1 рік 07 місяців 06 днів. До періоду проживання не зараховано періоди навчання з 01.09.1985 по 15.06.1988 та з 01.09.1988 по 29.06.1991, оскільки навчальні заклади не розташовані у зоні гарантованого добровільного відселення.

Вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років (абзацу 2 частини 1 статі 26 Закону №1058-IV).

Сторонами не заперечуються ті обставини, що позивач на час звернення до відповідача досягнула віку 54 роки та має страховий стаж 34 роки 08 місяців 22 дні.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII особам, які проживали або працювали на радіоактивно забруднених територіях, пенсії призначаються із зниженням пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період (абзац 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII).

Із аналізу наведеної правової норми видно, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років до 01 січня 1993 року.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, щодо проживання та (або) роботи потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3), виданим облдержадміністрацією 10.05.2017.

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі також - Порядок № 22-1).

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, передбачено, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З аналізу наведених норм видно, що єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», а факт проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення засвідчують довідки, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

При цьому, згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З довідки №102 від 13.05.2024, виданої виконкомом Ушомирської сільської ради Купищенського старостинського округу Коростенського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживає в с. Жабче Коростенського району Житомирської області з 26.04.1986 по 01.09.1986, з 01.07.1990 по 28.12.1991, з 08.08.2008 по даний час.

Проте суд критично ставиться до вказаної інформації, оскільки вона повністю спростовується наступними матеріалами справи.

Так, з копії диплому № НОМЕР_2 та записів 1-2 трудової книжки НОМЕР_3 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1984 по 15.06.1988 навчалася в Головинському СПТУ-2 Черняхівського району Житомирської області.

Як зазначалося вище, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Тобто, у позивачки відсутня початкова величина.

З копії диплому НОМЕР_4 та записів 5-6 трудової книжки НОМЕР_3 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1988 по 01.07.1991 навчалася на денному відділенні Вітебського індустріально - педагогічного технікуму .

Отже, судом встановлено, що оскільки населені пункти, у яких знаходяться вказані вище навчальні заклади, не віднесено до зони, забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС, періоди навчання позивачки з 01.09.1985 по 15.06.1988 та з 01.09.1988 по 29.06.1991 правомірно не було враховано пенсійним органом до періоду проживання на території гарантованого добровільного відселення.

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17, від 31.07.2019 у справі № 572/1173/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю (у даному випадку - у зоні гарантованого добровільного відселення).

Аналогічна правова позиція була підтримана Верховним Судом у постанові від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22.

Тобто, у даній категорії справ вагомим є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

При цьому, в контексті обставин цієї справи, суд також враховує, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23.

Суд погоджується, що наявність у позивачки вказаного вище посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) дає їй право на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, у тому числі й на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, проте матеріали справи не містять достатніх, належних, допустимих доказів, які б вказували на наявність підстав для зниження позивачці віку та призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Оскільки судом встановлено, що доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено факт постійного проживання (роботи) позивачки на території гарантованого добровільного відселення понад 3 роки станом на 01.01.1993, відтак, вона не набула права на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №70 від 14.11.2024 №70 є обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та установлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88008, РНОКПП/) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

17.06.25