Справа № 400/7388/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7388/24

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.. Дата і місце ухвалення: 11.12.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Лук`янчук О.В.

Бітова А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області №336339 від 18.08.2022 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою його незаконно притягнуто до відповідальності на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 11.12.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначені доводи, які за суттю та змістом відповідають відзиву на позовну заяву. Окремо відповідачем наголошено на належному підтверджені факту, що позивач у спірних правовідносинах є належним суб`єктом відповідальності, оскільки являється автомобільним перевірником. Зокрема, вказаний факт підтверджується належність транспортного засобу позивачу та його реєстрація ФОП з основним видом діяльності: пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем з 24.05.2002 року. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

01.07.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №001561 від 01.07.2022 року було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки РУТА 20, номерний знак НОМЕР_1 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено акт від 01.07.2022 року №320036, в якому зафіксовано порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 - перевезення пасажирів по маршруту «Вознесенськ-Прибужани» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: квитково-касового листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області направлено запрошення на адресу ФОП ОСОБА_1 для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 18.08.2022 року. Проте, позивач не отримав вищезазначене запрошення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) (а.с.13-14).

На підставі акту перевірки №320036, відділом Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті 18.08.2022 року було винесено постанову відносно позивача №336339 якою накладено на нього адміністративно- господарський штраф в сумі 17000,00 грн. за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Стверджуючи про протиправність застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не з`ясовано та не встановлено належними доказами особу автомобільного перевізника.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Частиною першою ст. 39 Закон України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаними нормами чітко визначено обов`язок наявності у автомобільних перевізників необхідних документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень.

Як вбачається з матеріалів справи до позивача, як до перевізника, застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн за відсутність у водія під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень квитково-касового листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що передбачено абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 року № 278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за №408/17703, затверджений «Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту» (далі - Порядок № 278).

Згідно п. 1. 2 схема автобусного маршруту - нанесена на карту автомобільних доріг відповідної місцевості або на її фрагмент чи на план міста або на його фрагмент лінія шляху проходження маршруту.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

Відповідно до п.1.4. Порядку №278 схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Отже, для підтвердження наявності статусу «автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів» у розумінні частини першої статті 33 Закону № 2344-III необхідно встановити дві ознаки: 1) перевезення пасажирів транспортним засобом за оплату; 2) використання транспортного засобу на законних підставах.

Необхідність встановлення автомобільного перевізника, сформована у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 420/15732/22, від 14 листопада 2024 року у справі№ 440/8156/23, від 13 березня 2025 року у справі №120/10641/22.

У поданій позовній заяві позивач взагалі заперечує факт здійснення ним нерегулярних пасажирських перевезень із застосуванням транспортного засобу РУТА 20, д.н. НОМЕР_1 , зокрема 01.07.2022 року.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу РУТА 20, д.н. НОМЕР_1 .

Крім того, 18.05.2021 року ним, як власником транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 було видано тимчасовий реєстраційний талон ДХХ №0110270 (дійсний до 18.05.2031 року), який дає ОСОБА_2 право користування транспортним засобом РУТА 20, д.н. НОМЕР_1 (а.с.30).

Згідно п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року № 1371, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Таким чином, тимчасовий реєстраційний талон засвідчує бажання власника транспортного засобу передати його у користування іншій особі, а не вказує на використання транспортного засобу такою особою.

У контексті наведеного, тимчасовий реєстраційний талон ДХХ №0110270 не може беззаперечно свідчити про використання ОСОБА_2 транспортного засобу РУТА 20, д.н. НОМЕР_1 , 01.07.2022 року для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, за відсутності інших доказів та не доводить, що саме ОСОБА_2 є перевізником.

В акті ж перевірки від 01.07.2022 року №320036 відсутній підпис водія транспортного засобу та у графі «пояснення водія про причини порушень» відповідачем зазначено, що водій від підпису та пояснення відмовився.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що 01.07.2022 року здійснювалось перевезення пасажирів з використанням транспортного засобу РУТА 20, д.н. НОМЕР_1 .

Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року по справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

У постанові від 22 лютого 2023 року по справі № 240/22448/20 Верховний Суд наголошував, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Тобто, положення відповідної статті не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не було з`ясовано та не встановлено належними доказами особу автомобільного перевізника, що виключає накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова №3363339 від 18.08.2022 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук