Справа № 149/720/25
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/720/25
Провадження №2-а/149/44/25
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.2025 р. м. Хмільник

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника заявника адвоката Костюка С.М. до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивовано тим, що відповідно до постанови поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій областіДПП капрала поліції Іванова Василя Миколайовича серії ЕНА №4158936 від 27.02.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що останній "27.02.2025 о 09:58 в с.Маркуші керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Вказану постанову позивач вважає необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, відомості, що містяться в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним обставинам, склад адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому просить визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року було відкрито провадження у справі, визначено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

31.03.2025 на адерсу суду від відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку та відзив на позовну заяву в якому він зазначає , що оскаржувана постанова була винесена у зв"язку з порушенням ОСОБА_1 аб. 8 п.9.8 ПДР, згідно яких на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача, що його ТЗ було зупинено в межах населеного пункту с. Зозулинці, не знаходять свого підтвердження та водночас спростовуються відео з портативного відеореєстратора № 476863 та скріншотом із серверу зберігання даного відео, на яких окрім самого відео міститься інформація щодо фактичного місця здійснення відеофіксації. Подія мала місце поза межами населеного пункту, а саме на ділянці автошляху, що пролягає між населеними пунктами сіл Зозулинці Маркуші Хмільницького району, Вінницької області. Доводи представника позивача щодо специфіки місцевості яка на думку останнього полягає в тому, що закінчення попереднього населеного пункту є початком наступного, зводяться виключно до загальних фраз без будь якого обґрунтування. Просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, відмовити у повному обсязі. Крім того вказує, що у оскаржуваній постанові помилково зазначкено населений пунк через неякісну роботу інтернету в тій місцевості.

Ухвалою суду від 28.05.2025 адміністративну справу згідно повторного авторозподілу передано судді Робак М.В. та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Заява про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву мотивована тим, що з огляду на встановлений судом п"ятиденний строк для подання відзиву відповідач позбавлений можливості реалізувати своє право на подання відзиву та збирання доказів Враховуючи зазначене, представник відповідача просить суд взяти до уваги зазначені доводи та поновити процесуальний строк для долучення до матеріалів адміністративної справи відзиву та доказів.

При вирішенні заяви про поновлення строку на подання відзиву суд виходить з такого.

Статтею 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд зазначає, що порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Так, відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 КАС України).

Суд вважає за можливе задоволити клопотання відповідача та поновити йому строк для подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив з долученими доказами, зважаючи на об"єктивну неможливість у встановлений судом строк виконати вимоги ст. 162 КАС України.

Суд, дослідивши заяви по суті та надані докази, зазначає таке.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.8 ПДР України, а саме що останній в с. Маркукші керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.(а.с. 15).

Згідно скріншоту із сервера та відміткою на даному скріншоті встановлено, що автомобль було зупинено на ділянці автошляху, що пролягає між населеними пунктами сіл Зозулинці Маркуші, Хмільницького району, Вінницької області. ( коп.а.с.36-39).

Згідно письмових пояснень капрала поліції Іванова В.М. ним разом із сержантом поліції ОСОБА_2 27.02.2025 близько 09.45 год. на діялянці шляху між населеними пунктами сіл Зозулинці- Маркуші, помічено було транспортний засіб Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався поза межами населеного пункуту без ввімкненого ближнього світла фар. Даний трансопртний засіб було зупинено та проінформовано про причини зупинки відповідно до п.1 ч.1,ч.3 ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію", що також підтверджується письмовими поясненнями сержанта поліції ОСОБА_2 ( коп.а.с.45-47,48-50).

Позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, вказуючи про відсутність доказів цьому. При цьому в письмових поясненнях зазначає, що світло фар ним увімкнено на відстані не більше 100 м від останньої будівлі, додаючи фото місця від якого від на відстані 100 м увімкнув фари (а.с. 12,13), що також частково підтверджує обставини зазначені в оскаржуваній постанові.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Встановивши вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 4158936 від 27.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , винесена на підставі та в межах повноважень, наданих іполіцейському, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

При цьому, суд зазначає, що описка в тексті оскаржуваної постанови не впливає на правомірність винесеної постанови, а відтак не може слугувати причиною для її скасування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника заявника адвоката Костюка С.М. до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя Марина РОБАК