Справа № 826/10555/13А
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Київгаз» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (в подальшому справа передана до Львівського окружного адміністративного суду) надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (надалі найменування змінено на Акціонерне товариство «Київгаз»)до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступником якого на даний час є Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 136 285,00 грн (109 028,00 грн основний платіж та 27 257,00 грн штрафні санкції);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 17 836,50 грн (11 891,00 грн основний платіж та 5 945,50 грн штрафні санкції).

- стягнути на користь ПАТ «Київгаз» судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.05.2013 №609/41-20/03346331 (далі Акт перевірки) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Івітек ТТК» () та ТОВ «КФ «Горизонталь» () за період з 01.04.2012 по 31.12.2012. Позивач вважає висновки перевірки та, відповідно, оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними з наступних підстав: перевірка проводилась без достатніх для цього підстав; податковий орган не має права самостійно встановлювати нікчемність правочинів, оскільки діє презумпція правомірності правочину; господарська операція з придбання пробовідбірників у ТОВ «Івітек ТТК» здійснена в рамках іншого договору, ніж зазначено в акті; первинні документи, що підтверджують господарські операції з вказаними контрагентами, відповідають вимогам законодавства та підтверджують реальність операцій; договір з ТОВ «Івітек ТТК» № Т-194/04-18 укладався за результатами конкурсу; позивач мав усі законні підстави для формування витрат та податкового кредиту за операціями з зазначеними контрагентами; платник податків не несе відповідальності за порушення податкового законодавства його контрагентами, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2013 у задоволенні позову ПАТ «Київгаз» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.06.2013 № та № .

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/10555/13-а касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників) задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2013 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином обставини фіктивності контрагентів позивача та реальності господарських операцій, не надали належної оцінки поясненням засновника ТОВ «КФ «Горизонталь» та матеріалам кримінального провадження.

На виконання Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду, справу передано до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року справу № 826/10555/13а прийнято до провадження суддею Коморним О.І. та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року замінено відповідача - Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступником якого є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року змінено найменування позивача з «ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КИЇВГАЗ» на «АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КИЇВГАЗ».

Відповідач, Центральне МУ ДПС, 27.03.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на висновки Акту перевірки щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «Івітек ТТК» та ТОВ «КФ «Горизонталь» через відсутність у них необхідних ресурсів (основних фондів, трудових ресурсів, складських приміщень, транспорту), не знаходження за юридичною адресою.

Щодо ТОВ «КФ «Горизонталь» відповідач посилається на акт перевірки цього контрагента та матеріали кримінального провадження №0000057 стосовно його засновника ОСОБА_1 , який нібито заперечував свою участь у діяльності товариства та підписання документів, а кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності (нереабілітуюча підстава).

Відповідач вважає, що зазначені обставини свідчать про фіктивність контрагентів та безтоварність операцій, а тому позивач неправомірно сформував витрати та податковий кредит.

Позивач, АТ «Київгаз», 24.03.2025 (дата отримання судом, ймовірно, після відзиву) подав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову. Зазначає, що його контрагенти були належним чином зареєстровані як платники податків на момент здійснення операцій. Анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «КФ «Горизонталь» у жовтні 2012 року не впливає на операції, що відбулися раніше.

Матеріали кримінального провадження щодо засновника ТОВ «КФ «Горизонталь» не можуть бути безумовним доказом нікчемності правочинів з АТ «Київгаз» без відповідного обвинувального вироку суду саме щодо цих операцій. Відсутність у контрагентів певних ресурсів не є доказом нереальності операцій, оскільки вони могли залучати третіх осіб.

Позивач наголошує на презумпції правомірності правочинів та наявності всіх необхідних первинних документів, що підтверджують фактичне отримання товарів та послуг.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників (правонаступником якого є відповідач) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку АТ «Київгаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Івітек ТТК» та ТОВ «КФ «Горизонталь» за період з 01.04.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено Акт перевірки від 28.05.2013 №609/41-20/03346331.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 11 891,00 грн, та порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 109 028,00 грн.

Зазначені порушення, на думку контролюючого органу, є наслідком нікчемності правочинів: Договору поставки продукції від 28.03.2012 № Т-194/04-18, укладеного між ПАТ «Київгаз» та ТОВ «ІВІТЕК ТТК», та Договору про надання послуг від 17.04.2012 № Т-198/04-20 (та № Т-199/04-20), укладеного між ПАТ «Київгаз» та ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь». На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 136 285,00 грн (109 028,00 грн основний платіж, 27 257,00 грн штрафні санкції);

- № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 17 836,50 грн (11 891,00 грн основний платіж, 5 945,50 грн штрафні санкції).

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Івітек ТТК» було укладено:

- Договір поставки продукції від 28.03.2012 № Т-194/04-18, на виконання якого ТОВ «Івітек ТТК» виставило податкові накладні №283 від 28.04.2012, №116 від 14.05.2012, №283 від 30.05.2012, №78 від 10.08.2012.

- Договір поставки продукції від 05.04.2012 №17 (на поставку пробовідбірників БМП2-2л), на виконання якого ТОВ «Івітек ТТК» виставило податкову накладну №229 від 26.06.2012. Позивачем надано копії зазначених договорів, специфікацій, рахунків-фактур, видаткових накладних, платіжних доручень, податкових накладних, актів приймання-передачі основних засобів, паспортів на обладнання, свідоцтв про метрологічну атестацію.

ПДВ по податкових накладних в сумі 95694,99 віднесений позивачем до складу податкового кредиту.

Між позивачем та ТОВ «КФ «Горизонталь» було укладено:

- Договір про надання послуг від 17.04.2012 № Т-199/04-20 (послуги з отримання дозвільної документації для перепланування будівлі).

- Договір про надання послуг від 17.04.2012 № Т-198/04-20 (послуги з отримання дозвільної документації для реконструкції фасадів). На виконання цих договорів ТОВ «КФ «Горизонталь» виписало податкові накладні №425 від 18.04.2012 та №424 від 18.04.2012. Позивачем надано копії договорів, податкових накладних та платіжних доручень про часткову передоплату.

ПДВ по податкових накладних в сумі 13333,33 віднесений позивачем до складу податкового кредиту.

Також позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням ТОВ «КФ «Горизонталь» зобов`язань, він звертався до господарського суду про стягнення сплаченого авансу.

Відповідач у відзиві посилається на акт перевірки ДПІ у Київському районі м. Харкова ДПС від 10.08.2012 №572/22-4/36626532, яким встановлено неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Івітек ТТК», його не знаходження за податковою адресою, відсутність складських приміщень та транспорту.

Також відповідач посилається на акт перевірки ДПІ у Солом`янському районі м. Києва ДПС від 13.11.2012 №7593/22-7/37889322 щодо ТОВ «КФ «Горизонталь», яким встановлено, що засновник ОСОБА_1 заперечував свою участь у діяльності товариства та підписання документів.

Також надано ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2015 у справі №760/6249/15-к про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. В ухвалі зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрував ТОВ «КФ «Горизонталь» за винагороду з метою прикриття незаконної діяльності та в подальшому господарської діяльності не здійснював.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України (тут і надалі норми ПК України наводяться в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин 2012 рік), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон № 996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, визначені цією статтею.

Суд, розглядаючи справу повторно після скасування попередніх судових рішень Верховним Судом, враховує висновки та вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у цій справі (№826/10555/13-а).

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доказам, які стосувалися фіктивності контрагентів позивача (ТОВ «Івітек ТТК» та ТОВ «КФ «Горизонталь») та реальності господарських операцій з ними. Зокрема, не було належним чином оцінено пояснення засновника ТОВ «КФ «Горизонталь» ОСОБА_1 , зафіксовані у протоколі допиту свідка, та ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2015 у справі №760/6249/15-к. Верховний Суд вказав на необхідність дослідження всіх обставин справи, пов`язаних з реальністю здійснення господарських операцій, та надання оцінки всім доказам у їх сукупності.

Щодо доводів відповідача про нікчемність правочинів. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Це встановлює презумпцію правомірності правочину.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В інших випадках недійсність правочину встановлюється судом.

Податковий орган не наділений повноваженнями самостійно визнавати правочини нікчемними. Проте, контролюючий орган має право робити висновки про нереальність (безтоварність) господарських операцій на підставі аналізу сукупності доказів, що може мати наслідком невизнання витрат та/або податкового кредиту, сформованих за такими операціями, навіть без судового рішення про визнання правочину недійсним. Такий підхід узгоджується з практикою Верховного Суду, який неодноразово наголошував на пріоритеті сутності операцій над їх формою.

Щодо господарських операцій з ТОВ «КФ «Горизонталь». Відповідач посилається на акт перевірки ТОВ «КФ «Горизонталь», протокол допиту його засновника ОСОБА_1 та ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 на підставі ст. 49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності).

Суд зазначає, що ухвала про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2015 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрував ТОВ «КФ «Горизонталь» за грошову винагороду з метою прикриття незаконної діяльності, передав реєстраційні документи та печатку невстановленим особам, і в подальшому будь-якої господарської діяльності від імені цього підприємства не здійснював.

Ці обставини, встановлені судовим рішенням, свідчать про ознаки фіктивності ТОВ «КФ «Горизонталь». Якщо підприємство створене з метою прикриття незаконної діяльності і фактично не здійснювало господарської діяльності, то первинні документи, виписані від імені такого підприємства, не можуть вважатися достовірними та підтверджувати реальність господарських операцій.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 у справі №1440/1967/18 зазначив, що якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності, створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Позивач стверджує, що він мав усі підстави вважати ТОВ «КФ «Горизонталь» належним учасником господарських правовідносин, оскільки воно було зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ. Однак, наявність державної реєстрації та статусу платника ПДВ не є безумовним доказом реальності господарської діяльності та добросовісності контрагента, якщо інші докази свідчать про протилежне.

Враховуючи встановлені ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2015 обставини щодо фіктивності ТОВ «КФ «Горизонталь» та відсутності у його засновника наміру здійснювати господарську діяльність, суд доходить висновку, що господарські операції між АТ «Київгаз» та ТОВ «КФ «Горизонталь» не мали реального характеру. Відповідно, формування позивачем витрат та податкового кредиту на підставі документів, виписаних від імені ТОВ «КФ «Горизонталь», є неправомірним.

Щодо господарських операцій з ТОВ «Івітек ТТК». Відповідач посилається на акт перевірки ДПІ у Київському районі м. Харкова ДПС від 10.08.2012, яким встановлено неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Івітек ТТК», його не знаходження за податковою адресою, відсутність складських приміщень та транспорту.

Позивач надав первинні документи, що підтверджують придбання товарів у ТОВ «Івітек ТТК», зокрема, договори, специфікації, рахунки, накладні, платіжні доручення, податкові накладні, а також акти приймання-передачі основних засобів, паспорти на обладнання, свідоцтва про метрологічну атестацію.

Позивач також зазначає, що договір поставки продукції від 28.03.2012 № Т-194/04-18 укладався за результатом конкурсу, проведеного відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Суд зазначає, що сам по собі факт не знаходження контрагента за юридичною адресою або відсутність у нього певних матеріальних чи трудових ресурсів не є безумовним доказом нереальності господарських операцій, якщо фактичне виконання зобов`язань за договором підтверджується належними первинними документами та іншими доказами. Контрагент міг залучати третіх осіб для виконання своїх зобов`язань.

Однак, у постанові від 18.04.2018 Верховний Суд вказав на необхідність дослідження судами обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку. Відповідач у відзиві стверджує, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо здійснення поставки продукції в період травня-серпня 2012 року, а саме: актів приймання-передачі, товарно-транспортних накладних на постачання товару, документів на підтвердження передачі обладнання в експлуатацію.

Позивач у позовній заяві та додатках до неї надав копії видаткових накладних (№ 11051 від 11.05.2012, № 07061 від 07.06.2012, № 16081 від 16.08.2012, № 16051 від 16.05.2012, № 20071 від 20.07.2012), які свідчать про отримання товару. Також надано копії паспортів на обладнання та свідоцтв про метрологічну атестацію.

Суд вважає, що надані позивачем первинні документи щодо операцій з ТОВ «Івітек ТТК» в цілому підтверджують факт придбання товарів. Доводи відповідача про відсутність у ТОВ «Івітек ТТК» необхідних ресурсів, за відсутності інших доказів, що ставлять під сумнів реальність саме цих операцій (наприклад, доказів неможливості поставки конкретного товару цим контрагентом, або доказів фіктивності самого ТОВ «Івітек ТТК», аналогічних тим, що наявні щодо ТОВ «КФ «Горизонталь»), не є достатніми для висновку про нереальність господарських операцій.

Щодо посилання позивача на те, що операція з придбання пробовідбірників БМП2-2л (податкова накладна №229 від 26.06.2012) здійснена за договором №17 від 05.04.2012, а не за договором № Т-194/04-18, то ця обставина, навіть якщо вона відповідає дійсності, сама по собі не спростовує висновків податкового органу щодо інших операцій за договором № Т-194/04-18, якщо такі висновки є обґрунтованими.

Таким чином, висновки відповідача щодо неправомірного формування позивачем витрат та податкового кредиту за операціями з ТОВ «КФ «Горизонталь» є обґрунтованими, враховуючи встановлені обставини фіктивності цього контрагента.

Щодо операцій з ТОВ «Івітек ТТК», відповідач не надав достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про нереальність цих господарських операцій, враховуючи надані позивачем первинні документи та пояснення. Посилання на результати перевірки ТОВ «Івітек ТТК» (неможливість зустрічної звірки, відсутність за адресою) мають оцінюватися у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість з по операціях з ТОВ «Івітек ТТК» є протиправним та підлягає скасуванню у сумі 95695 грн основний платіж та 23923,75 грн штрафні санкції.

Ці суми можна ідентифікувати, виокремити, відповідно до розрахунку до податкового повідомлення-рішення (т.1 а.с.71).

Водночас суд зазначає, що у податковому повідомленні-рішенні № від 21.06.2013 року про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 17 836,50 грн (11 891,00 грн основний платіж та 5 945,50 грн штрафні санкції) суми нарахованих грошових зобов`язань з податку на прибуток за операціями позивача з ТОВ «КФ «Горизонталь» та ТОВ «Івітек ТТК» та суми штрафних санкцій неможливо виокремити (ідентифікувати).

В постанові від 28 березня 2023 року у справі №260/433/19 Верховний Суд відзначив, що встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми штрафних (фінансових) санкцій. Разом з тим, рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому. Тобто, якщо протиправну частину донарахувань неможливо чітко ідентифікувати, то, незалежно від правомірності іншої частини податкового повідомлення-рішення, воно скасовується повністю.

З урахуванням викладеного, та того, що у податковому повідомленні-рішенні № від 21.06.2013 року суми нарахованих грошових зобов`язань з податку на прибуток за операціями позивача з ТОВ «Івітек ТТК» та суми штрафних санкцій неможливо виокремити (ідентифікувати), таке рішення слід скасувати повністю.

Позивачем при первинному зверненні до суду у 2013 році сплачено судовий збір у сумі 1541,22 грн. (1% від ціни позову).

Оскільки позов задовольняється частково судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог в сумі 1374,55 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 19, 44, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 21 червня 2013 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 95695 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн основного платежу та відповідних штрафних (фінансових) санкцій у сумі 23923,75 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять три) гривні 75 копійок.

3. В решті вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 червня 2013 року відмовити.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 21 червня 2013 року.

5. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, адреса: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3) на користь Акціонерного товариства «Київгаз» (, адреса: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-б) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1374,55 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 55 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 червня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.