Справа № 620/4210/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/4210/25

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пирог Л.О.,

представник відповідача Осмоловської Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне.

1. Визнати протиправним та скасувати повністю Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №43 від 23.03.2025 року «Про результати службового розслідування» відносно ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити старшому солдату ОСОБА_1 щомісячну премію за березень місяць 2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" , Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року за № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах" (далі - Інструкція № 170) та Законом України від 24 березня 1999 року, № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту).

Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно- правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371.

З поданих суду доказів убачається, що 05.03.2025, через систему електронного документообігу, на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №292- РС від 04.03.2025 «по особовому складу».

Відповідно до вказаного наказу старший механік - акумуляторник взводу технічного забезпечення старший солдат ОСОБА_1 звільнений з вказаної посади та переведений до військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу.

У відповідності до інформації вказаної в супровідному листі вих. №502/2/1/2/641 від 05.03.2025, старший солдат ОСОБА_1 до 06.03.2025 мав здати посаду та вибути до нового місця служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2020 №106 старший солдат ОСОБА_2 проходив службу на посаді старшого механіка - акумуляторника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 29.05.2020.

У відповідності до довідки ВЛК №11794 від 26.11.2024 старший солдат ОСОБА_2 на підставі ст. 39-в, 13-в графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ придатний до військової служби без жодних обмежень.

05.03.2025 командиром взводу технічного забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 було повідомлено про надходження даного наказу та доведено, що він має 06.03.2025 здати посаду та вибути до нового місця проходження військової служби.

В подальшому, у зв`язку з не здаванням справ та посади і відмовою виконувати наказ про переміщення, майор ОСОБА_3 06.03.2025, близько 11 год. 00 хв., особисто, у присутності командира взводу технічного забезпечення, ще одного свідка та співробітника Військової служби правопорядку з відеофіксацією довів старшому солдату ОСОБА_1 зміст наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ від 04.03.2025 №292-РС, при цьому старший солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати даний наказ, оскільки вважає його злочинним.

За фактом відмови від виконання наказу вищого командування та з метою встановлення ступеню вини Позивача, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.03.2025 №131 було призначене службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування старший солдат ОСОБА_1 повідомив, що він відмовився від виконання наказу про його переведення до військової частини НОМЕР_2 з наступних причин:

- станом на 04.03.2025 він перебував у відрядженні в 30 бригаді і прибув в розташування військової частини НОМЕР_1 05.03.2025 о 23 год.;

- кожен громадянин України має право на вільний вибір місця несення служби і проживання;

- він не вчиняв ніяких правопорушень за час проходження служби поки його не почали переводити до іншої частини;

- в першу чергу переводять мобілізованих, а він проходить військову службу за контрактом;

- штат військової частини не скорочують;

- на його думку командир військової частини, начальник штабу та заступники командира перевищують свої службові повноваження.

З поданих суду доказів убачається, що, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2025 №64, старший солдат ОСОБА_1 прибув з відрядження 05.03.2025, тобто певний час зібратися для вибуття був наданий, крім того 05.03.2025 та 06.03.2025 до стройової частини не надходив рапорт від старшого солдата ОСОБА_1 про неможливість виконання наказу командувача, подача якого передбачена положеннями Статуту внутрішньої служби ЗСУ, в зв`язку з чим можна стверджувати що додатковий час для збору та вибуття до нового місця несення служби старшому солдату ОСОБА_1 потрібен не був, оскільки вже тоді він не збирався виконувати наказ про переміщення.

У контракті старшого солдата ОСОБА_1 чітко вказано про те, що під час його підписання він бере на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контакту на всій території України.

Відповідно до пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

В чинному законодавстві відсутні норми в яких вказано, що у зв`язку з необхідністю в першу чергу під переміщення до іншого місця несення служби підпадають військовослужбовці за призовом по мобілізації.

Відповідно до ст. 36 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 60 Конституції України та ст. 41 Кримінального кодексу України особа може не виконувати лише явно злочинний наказ (розпорядження). Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

При отриманні такого наказу військовослужбовець має негайно звернутися до командира який віддав такий наказ з рапортом про уточнення наказу, у даному випадку старший солдат ОСОБА_1 з відповідним рапортом до командира не звертався, крім того він негайно не доповів на ім`я командувача та свого безпосереднього командира про неможливість виконати наказ, як того вимагають положення ст. 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

На підставі акту службового розслідування (доданий до Відзиву на позовну заяву), наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.03.2025 №43 Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність». Відповідно до вимог пункту 5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, Позивача позбавлено премії за березень 2025 року.

З зазначеним наказом Позивач був ознайомлений 27.03.2025 відповідно до аркушу доведення.

Оскільки, в діях старшого солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України «Непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану», 25.03.2025 на адресу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого в місті Києві направлено повідомлення в порядку ст. 214 КПК України. За даним фактом станом на момент подання відзиву Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з органу досудового розслідування до військової частини НОМЕР_1 не надходив.

Позивач указує, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення.

Дане твердження є помилковим, оскільки військове кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 вчиняє вже в друге.

За фактом відмови від виконання наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26 жовтня 2024 року №191-РС, в військовій частині НОМЕР_1 проводилось службове розслідування (результати службового розслідування оголошені наказом командира та П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого в місті Києві за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_1 , будучи раніше, притягнутим до дисциплінарної відповідальності за відмову від виконання наказу командира, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби 06 березня 2025 року, в порушення Військової присяги даної на вірність українському народові достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен захищати Україну, виконувати завдання оборони України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, беззастережно виконувати накази командирів, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконати належним чином доведений йому наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №292-РС від 04.03.2025 «по особовому складу» про переміщення до військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу.

Окремо суд зазначає, що у своїй позовній заяві Позивач не наводить жодних аргументів щодо незаконності оспорюваного наказу.

Посилання Позивача на пункти Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом НГШ ЗСУ від 07.04.2017 та, як наслідок невідповідність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №43 від 23.03.2025 «Про результати службового розслідування» вказаним положенням Інструкції до уваги прийнятими бути не може, оскільки зазначена Інструкція втратила чинність у зв`язку з виданням Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 №40 про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України.

Враховуючи зазначене, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №43 від 23.03.2025 «Про результати службового розслідування» відносно ОСОБА_1 виданий в межах повноважень та чинного законодавства, і належним чином доведений до Позивача.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ