Справа № 337/2499/25
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/42/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2025 до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 , який позивач мотивує тим, що 14.05.2025поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП сержантом поліції Ведмідь В.В. винесено постанову ЕНА №4731661 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення за те, що він 14.05.2025 о 16.00 год. в м. Запоріжжя пр-кт Соборний 24, керував електроскутером Corso без мотошолома, чим порушив п.2.3 ПДР.

Вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків інспектора патрульної поліції обставинам справи.

Зазначає, що законодавством визначено коло транспортних засобів, керуючи якими водій має бути у застебнутому шоломі, якими є мопеди та мотоцикли. Транспортний засіб яким керував ОСОБА_1 не можна віднести ані до мопеду, ані до мотоцикла. Згідно технічної документації транспортного засобу Corso «Spesial», яким керував позивач, він має потужність двигуна 2000W, наведене підтверджується сервісною книжкою вказаного транспортного засобу та фотографіями його серійного номеру. Проте, відповідачем не перевірено та не надано доказів щодо того, чи має електроскутер марки «Corso» потужність електродвигуна більшу ніж 3 кВт і чи належить він до механічних транспортних засобів, а також що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.3 «г» ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Просить визнати протиправними дії поліцейського 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області сержанта поліції Ведмідь В.В. щодо винесення відносно позивача постанови ЕНА №4731661 від 14.05.2025 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 ст.121 КУпАП, скасувати вказану постанову та стягнути на його користь понесені удові витрати.

Ухвалою суду від 27.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання за участю сторін.

06.06.2025 від представника відповідача УПП в Запорізькій області ДПП - Назаренко М.М. до суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 14.05.2025 під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги ПДР. В ході розгляду справи була роз`яснена суть вчиненого правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом, який додано до відзиву. Поліцейський УПП в Запорізькій області ДПП розглянув справу відносно позивача з дотриманням вимог чинного законодавства. Жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є спробою уникнути встановлену законом відповідальність. Звертає увагу на те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання дій поліцейського УПП в Запорізькій області ДПП протиправними та незаконними є незрозумілими, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не має можливості ухвалити рішення про визнання дій та рішень суб`єкта владних повноважень незаконними. Обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого правопорушення та склад такого правопорушення у йото діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього винесена постанова у справі про таке правопорушення. Просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача УПП в Запорізькій області ДПП в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. У відзиві на позов представник УПП в Запорізькій області ДПП просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 14.05.2025 о 17.44 год. інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області сержантом поліції Ведмідь В.В. винесено постанову серії ЕНА №4731661, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови,14.05.2025 о 16.00 год в м. Запоріжжі пр. Соборний 24, водій ОСОБА_1 керував електроскутером Corso без мотошолома, чим порушив п.2.3 «г» ПДР (порушення правил користування мотошоломом) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1, ч.6, ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав на місці її винесення 14.05.2025. Десятиденний строк подання позовної заяви припадає на 24.05.2025, який є неробочим днем (субота), і оскільки позивач не погодився із зазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, він у перший після нього робочий день - 26.05.2025 звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.3 «г» ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

В даному випадку суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

У даному випадку належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачами не надано.

Долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис, не спростовує доводів позивача, викладених у позовній заяві.

При цьому суд враховує, що у п.1.10 ПДР наведені терміни, що використовуються у ПДР та мають наступні значення:

транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену п. 1.10 ПДР України межу у 3 кВт.

Згідно з п 2.13 ПДР транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

При цьому, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт (п. 1.10 ПДР).

Порівнявши поняття «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» суд прийшов до висновку, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.

Враховуючи відсутність в ПДР визначення поняття «електроскутер», а також те, що електроскутер Corso «Spesial», яким керував позивач, має потужність двигуна 2000W (2 кВт), що вбачається з наданої позивачем гарантійно-сервісної документації та фотографії із зазначенням серійного номеру вказаного транспортного засобу та із зазначенням його технічних характеристик, то такий транспортний засіб не може визнаватись мопедом у розумінні п.1.10 ПДР.

Натомість, вимога щодо обов`язку водія керувати ТЗ у мотошоломі встановлена лише до водіїв механічних транспортних засобів чи мопедів, яким спірний електроскутер не є.

З урахуванням наведеного, суду прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи представника УПП в Запорізькій області ДПП щодо дотримання інспектором поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не спростовують факту відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПП Ведмідь В.В. безпосередньо щодо винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відносно позивача, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку дії суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені лише у випадку, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб`єктом, виходячи з наданої йому компетенції, чим порушуються права і свободи особи.

Так, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222, 258, 283 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. про порушення правил дорожнього руху за ч.5 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у інспектора патрульної поліції УПП в Запорізькій області сержанта поліції Ведмідь В.В. як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ч.5 ст.121 КУпАП, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, тобто постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка і підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені та визнані протиправними.

Крім того, КАС України, встановлено вичерпний перелік рішень суду, які він уповноважений постановити за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливлює задоволення позову в частині визнання дій інспектора поліції УПП щодо винесення ним оскаржуваної постанови протиправною, а тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 605,60 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №4731661 від 14.05.2025, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту сержантом поліції Ведмідь Віталієм Вадимовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП закрити.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова