Справа № 640/21270/20
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/21270/20

16 червня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (), Головного управління ДПС у м. Києві () про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 01.04.2020 №1-2615, №1-2615, №1-2615, №1-3313-2615, №1-3313-2615.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень, оскільки таке містить невірно обраховану до сплати суму земельного податку. А саме при обрахунку податкових зобов`язань Головне управління ДПС у м. Києві помилково застосував ставку земельного податку 1% замість 0,03%, у відповідності до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і з борів у м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974, та з урахуванням цільового призначення земельної ділянки, що належать на праві власності позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2020 відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 03.03.2025 справу прийнято до провадження судді.

У встановлений судом строк від сторін будь-яких заяв на адресу суду не надходило.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем у цій справі є Головне управління ДПС у м. Києві ().

Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби, визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються відповідно до цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Вказаною постановою утворено як територіальний орган Державної податкової служби Головне управління ДПС у м. Києві ().

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві () з 01.08.2019 знаходиться в стані припинення.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління ДПС у м. Києві () з 22.10.2020 знаходиться в стані припинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до цією постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 утворено Головне управління ДПС у м. Києві як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДПС у м. Києві затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643 Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) забезпечує реалізацію повноважень ДПС України на території м. Києва та є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у м. Києві ().

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, обліковується запис про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві () як відокремлений структурний підрозділ ДПС України.

Відтак, ухвалою від 16.04.2025 у справі залучено в якості другого відповідача - Головне управління ДПС в м. Києві (), розгляд розпочато спочатку.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення проти позову представник відповідача обґрунтував тим, що Таращенку П.А. на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :75:768:0028, :75:768:0030, :75:768:0032, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку і не заперечується позивачем. Відповідно до витягів із технічної документації про нормативно грошову оцінку зазначених вище земельних ділянок, виданих Голованим управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим :75:768:0028 складала до 30.06.2,94 грн, :75:768:0,56 грн, :75:768:0, 93 грн.

При цьому вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Держкомземом від 23.07.2010 №548, не внесено до Державного земельного кадастру. Таким чином, відповідно до примітки 2 до таблиці №1 додатка 3 до Рішення міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і з борів у м. Києві» (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974), у 2019 році застосуванню підлягала ставка податку в розмірі 1% , у 2018 році 0,03% від нормативної грошової оцінки. Враховуючи наведене ГУ ДПС у м. Києві були сформовані податкові повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб у відповідності до вимог закону.

Позивач правом подачі відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Щодо податкових повідомлень рішень №1-2615, №1-2615, №1-2615 від 01.04.2020.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :75:768:0028, :75:768:0030, :75:768:0032, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку і не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку (а.с. 47, 50, 51) ОСОБА_1 на праві власності належали зазначені земельні ділянки з цільовим призначенням до 30.06.2020 «для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби».

01.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 цього ж Кодексу прийняло податкові повідомлення-рішення №1-2615, №1-2615, №1-2615, яким визначило позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 12236,49 грн, 12505,95 грн, 12297,98 грн відповідно.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а справляння плати за землю розділом XII «Податок на майно» Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За приписами ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Так, відповідно до ст.ст. 269, 270 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно із пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп.14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За змістом норм ст.ст. 269 - 271 розд. XII ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Об`єктами оподаткування, зокрема є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Відповідно абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

У свою чергу нормами п. 12.3. ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктами 1 та 3 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти сільського, селищного, міського голови, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади.

Так, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» затверджене Положення про плату за землю в місті Києві (Додаток 3). У Таблиці 1 до Додатку 3 зазначеного Рішення встановлені ставки земельного податку

За змістом п. 3.1 вказаного Положення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974) базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Положенням.

Згідно з п. 11.1 Положення підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Крім того, п. 3 Рішення №242/5629 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було доручено надавати органам державної фіскальної служби інформацію (дані) з міського земельного кадастру про земельні ділянки для адміністрування плати за землю в м. Києві.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (чинного на момент спірних правовідносин).

Як вбачається з поданого представником відповідача до матеріалів справи витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки:

- №-75-768-0028 від 26.05.2020, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на запит ГУ ДПС у м. Києві, та використаного контролюючим органом для визначення спірної суми податку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 35 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0597 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби складала 1223648,94 грн (а.с. 47);

- №-75-768-0030 від 18.02.2020, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на запит ГУ ДПС у м. Києві, та використаного контролюючим органом для визначення спірної суми податку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 37 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0610 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби складала 1250294,56 грн (а.с. 51);

- №-75-768-0032 від 18.02.2020, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на запит ГУ ДПС у м. Києві, та використаного контролюючим органом для визначення спірної суми податку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 39 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0329 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби складала 1229797,93 грн (а.с. 50).

В подальшому, позивач 31.05.2020 звернувся із заявами про внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про код цільового призначення зазначених земельних ділянок, а саме код цільового призначення наведений як « 01.06 Для колективного садівництва», що відповідає затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 Класифікації видів цільового призначення земель. Відповідні зміни в Реєстрі проведені 30.06.2020.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що під час здійснення ГУ ДПС у м. Києві розрахунку нарахування позивачу до сплати сум земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік 01.04.2020 вид цільового призначення земельних ділянок позивача з кадастровими номерами -75-768-0028, -75-768-0030, -75-768-0032 не був сформульований у відповідності до затвердженої Класифікації видів цільового призначення земель.

Відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974, яке застосовується з 1 січня 2019 року) якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Наведене дає суду підстави для висновку, що оскільки вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земельних ділянок позивача у період з 01.01.2020 по 30.06.2020 не був внесений до Державного земельного кадастру, відповідачу слідувало провести розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік із застосування ставки податку 1% за період з 01.01.2020 по 29.06.2020.

Поряд з цим, з дати внесення змін до Державного земельного кадастру (тобто, з 30.06.2020), та із врахуванням п. 286.1 ст. 286 ПК України контролюючим органом для визначення сум земельного податку, що його мав сплатити позивач за період з 30.06.2020 по 31.12.2020, мала застосовуватись ставка податку 0,3% згідно з таблиці №1 до додатка 3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого Рішенням №242/5629.

Так, відповідно до абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Водночас в абз. 2 цього ж пункту ст. 286 ПК України визначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Аналіз наведеної норми ст. 286 ПК України дає суду підстави для висновку, що у випадку встановлення контролюючим органом розбіжності (-стей) у відомостях, що були враховані при обрахунку фізичній особі земельного податку, то контролюючий орган зобов`язаний провести перерахунок попередньо нарахованої суми податку виходячи з достовірних та актуальних даних щодо бази оподаткування.

Такий висновок суду не заперечується також й відповідачем, який у відзиві наводить відповідний алгоритм і зазначає розрахунок податкового зобов`язання за 2020 рік у значно меншому розмірі (6076,64 грн, 6208,97 грн, 6107,18 грн відповідно).

Як свідчать наявні у справі матеріали ГУ ДПС у м. Києві перерахунок сум земельного податку за 2020 рік, що їх мав сплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2020 по 31.12.2020 не проводило.

Так, відповідно до абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. Водночас, в абз. 2 цього ж пункту ст. 286 ПК України, визначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Отже, увипадку встановлення контролюючим органом розбіжності (-стей) у відомостях, що були враховані при обрахунку фізичній особі земельного податку, то контролюючий орган зобов`язаний провести перерахунок попередньо нарахованої суми податку виходячи з достовірних та актуальних даних щодо бази оподаткування. У іншому випадку, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не може вважатись законним та обґрунтованим (за період з 30.06.2020 по 31.12.2020).

Доводи відповідача про те, що станом на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення, земельний податок було розраховано з дотриманням вимог законодавства, суд відхиляє з підстав, наведених вище. Твердження відповідача про те, що позивач не повідомляв контролюючі податкові органи про зміну цільового призначення земельних ділянок, суд до уваги також не приймає, оскільки жодною нормою законодавства не передбачено такий обов`язок платника, який, у свою чергу, передбачає значущі наслідки та обов`язок сплати грошового зобов`язання за спірним рішенням у повному обсязі.

Окрім того, суд звертає увагу, що спірні податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020 №1-2615, №1-2615, №1-2615 відповідачем розраховані за 2020 рік 01.04.2020. У той же час, позивачем змінено цільове призначення земельних ділянок 30.06.2020, що свідчить про неможливість подання позивачем на час складення спірних податкових повідомлень-рішень відповідної інформації про зміну цільового призначення земельних ділянок.

З огляду на наведене та враховуючи обсяг встановлених в ході розгляду цієї справи обставин суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 №1-2615, №1-2615, №1-2615.

Аналоічних висновків дійшов Шостий апеляціний адміністративний суд, перегладаючи 17.01.2023 рішення у справі №640/16528/20 і 16.08.2022 у справі №640/2133/21.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 №1-3313-2615, №1-3313-2615.

Як уже зазначав суд, позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами -75-768-0028 за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 35 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0597 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, нормативна грошова оцінка якої становила 1223648,94 грн (а.с. 47); -75-768-0030 за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 37 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0610 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, нормативна грошова оцінка якої становила 1250294,56 грн (а.с. 51); -75-768-0032 за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Стеценка, 39 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 0,0329 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, нормативна грошова оцінка якої становила 1229797,93 грн (а.с. 50).

01.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві, згідно з п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, та відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України прийняло податкові повідомлення-рішення №1-3313-2615, яким визначило позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 302,56 грн, виходячи зі ставки земельного податку 0,3%, і №1-3313-2615, яким визначило позивачу до сплати земельний податок за 2019 рік у розмірі 12297,98 грн, виходячи зі ставки земельного податку 1%.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що відповідач протиправно під час розрахунку податкового зобов`язання за 2018 і 2019 роки застосував рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974, яке не підлягало застосуванню у 2018-2019 роках, зважаючи на його опублікування в листопаді 2018 року з порушенням передбачених ст. 12 ПК України строків, а саме, не оприлюднення до 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

Разом з тим, вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з такого.

За змістом норм ст. ст. 269 - 271 розд. XII ПК України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі. Об`єктами оподаткування, зокрема є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з визначенням п. 274.1 ст. 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України, визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Таким чином, мінімальні ставки земельного податку встановлюються законом. Відтак, належність особі на праві власності земельної ділянки кореспондує обов`язок її власника сплатити земельний податок бодай у мінімальному розмірі, що визначається законом. Судом установлено, що відповідачем при розрахунку розміру земельного податку позивача за 2018 рік застосовано ставку 0,3%, яка є мінімальною для сільськогосподарських угідь, що визначена ст. 274 ПК України та відповідає закону у даному випадку.

Крім того, в оспорюваному позивачем податковому повідомленні-рішенні від 01.04.2020 № 1-3313-2615 не йдеться про те, що воно прийняте на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974. А отже, твердження позивача про застосування відповідачем рішення від 18.10.2018 є лише припущеннями і не знайшло свого підтвердження за результатами судового розгляду. З огляду на наведене, суд не вбачає протиправності у винесеному ГУ ДПС в м. Києві податковому повідомленні-рішенні від 01.04.2020 № 1-3313-2615 і не встановив підстав для його скасування.

Також, відповідно абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

За змістом п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» затверджене Положення про плату за землю в місті Києві (Додаток 3). В Таблиці 1 до Додатку 3 зазначеного Рішення встановлені ставки земельного податку. За змістом п. 3.1 вказаного Положення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974), базою оподаткування, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Положенням. Згідно з п. 11.1 Положення, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Крім того, п. 3 Рішення № 242/5629 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено надавати органам державної фіскальної служби інформацію (дані) з міського земельного кадастру про земельні ділянки для адміністрування плати за землю в м. Києві.

Рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974 «Про внесення змін до рішення Києвської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» опубліковано у листопаді 2018 року, що не заперечується сторонами у справі. Його пунктом 3 встановлено, що рішення підлягає застосуванню з 01 січня 2019 року.

Отже, твердження позивача про непоширення на спірні правовідносини у 2019 році рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974 «Про внесення змін до рішення Києвської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» не грунтується на матеріалах адміністративного спору і не знайшли свого підтвердження жодними належними і допустимими доказами.

Так, згідно примітки 1 таблиці № 1 до додатка 3 Положення вид цільового призначення земель зазначається згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548 (чинного на момент спірних правовідносин).

Відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що ставки земельного податку встановлюються залежно від цільового призначення земельної ділянки визначеного виключно відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 №548.

Так, відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020, виданим Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві нормативна грошова оцінка належної позивачу земельної ділянки, яка знаходиться в м. Києві, по вул. Стеценка, 39 (с/т «ім. 1-го Травня»), площею 329 кв.м. кадастровий номер :75:768:0032, складає 1229797,93 гривень, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, відсутня така класифікація видів цільового призначення земель, як для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, містить таку класифікацію як 01.04 - Для ведення підсобного сільського господарства, 01.05 - Для індивідуального садівництва, 01.06 - Для колективного садівництва, 01.07 - Для городництва, 01.08 - Для сінокосіння і випасання худоби.

Проте, зазначені види класифікації є окремими підрозділами, та мають окремі коди КВЦПЗ відповідно до зазначеної класифікації. Законодавство не передбачає поєднання декількох видів цільового призначення земельної ділянки.

При цьому вид (код виду) цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, по цій ділянці не внесено до Державного земельного кадастру.

Таким чином, відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення, з урахуванням відсутності виду цільового призначення відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, застосовується ставка податку в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки.

Враховуючи вище викладене, Головним управлінням ДПС у м. Києві сформоване податкове повідомлення-рішення по земельному податку з фізичних осіб від 01.04.2020 №1-3313-2615 на суму 12 297,98 грн, що розрахована виходячи зі ставки 1%.

Отже, враховуючи наведене слідує, що контролюючим органом земельний податок розраховано з дотриманням вимог законодавства, відповідно до даних державного земельного кадастру.

Відповідно, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення від 01.04.2020 № 1-3313-2615.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Згідно з ч. 1 і 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявними у матеріалах справи копіями квитанцій від 07.09.2020 і 14.03.2025 підтверджено, що за цим позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 2052,00 грн.

Враховуючи задовлення судом трьох з п`яти позовних вимог, на користь позивача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України присуджується до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві понесені позивачем судові витрат на суму 1231,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 01.04.2020 №1-2615, №1-2615, №1-2615.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в м. Києві () судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору на суму 1231,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.