Справа № 200/4218/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 червня 2025 року Справа №200/4218/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства цифрової трансформації України (м. Київ, вул. Ділова, 24, ), Державного підприємства "ДІЯ" (місто Київ, вул. Ділова, 24 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства цифрової трансформації України (м. Київ, вул. Ділова, 24, ), Державного підприємства "ДІЯ" (місто Київ, вул. Ділова, 24 ) в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства цифрової трансформації України та державного підприємства «ДІЯ» щодо не забезпечення технічної можливості прийняття від ОСОБА_1 у паперовій формі заяви від 28.03.2024р. про надання компенсації за знищену кватиру № 13, розташовану у м. Маріуполь по вулиці Лавицького, 24 через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ»;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства цифрової трансформації України та державного підприємства «ДІЯ» щодо не забезпечення технічної можливості прийняття від ОСОБА_1 у паперовій формі заяви від 28.03.2024р. про надання компенсації за знищену кватиру № 26, розташовану у м. Маріуполь по вулиці Зелінського, 7 через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ»;

зобов`язати Міністерство цифрової трансформації України та державне підприємство «ДІЯ» забезпечити технічну можливість прийняття через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ» від ОСОБА_1 у паперовій формі заяв від 28.03.2024р. про надання компенсації за знищену кватиру № 13, розташовану у м. Маріуполь по вулиці Лавицького, 24, та за знищену кватиру № 26, розташовану у м. Маріуполь по вулиці Зелінського, 7.

В позові зазначено, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011р., від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Враховуючи, що цей спір пов`язаний з компенсацією знищеного житла, позивач вважає, що є звільненою від сплати судового збору.

Відповідно до положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Щодо посилання позивача на п. 4 частини 1 статті 5 Про судовий збір.

Як вже було зазначено вище, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011р., від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Як визначено ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» 17 квітня 1991 року № 962-XII, метою цього Закону є відновлення історичної справедливості, встановлення порядку реабілітації репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, відновлення їхніх політичних, соціальних, економічних та інших прав, визначення порядку відшкодування шкоди, завданої таким особам унаслідок репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, недопущення повторення злочинів тоталітарних режимів.

Відповідно ст.1-2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», реабілітованими визнаються особи:

1) які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання;

2) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів;

3) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення;

4) які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину;

5) стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Як передбачено п. 1 Положення щодо виплати компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 2021 р. № 535, це Положення визначає порядок виплати грошової компенсації особам, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі (ув`язнення) або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до статті 1-2 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років (далі - реабілітовані особи), та повернення будівель та іншого майна, вилучених під час репресій, або відшкодування їх вартості таким особам або їх спадкоємцям.

Аналізуючи положення вказаного Закону та Положення суд зауважує, що позивач не відноситься до реабілітованих осіб, а відтак п. 4 частини 1 статті 5 Про судовий збір в контексті даних правовідносин застосуванню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до норм Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2025 - 3028,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З аналізу наведених норм вбачається, що за подання до адміністративного суду позову з вимогами немайнового характеру фізична особа повинна сплатити судовий збір у розмірі 968, 96 грн. (3028, 00грн.*0,4*0,8) та надати до суду належний доказ про сплату судового збору відповідно до вимог Закону України Про судовий збір.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З наведених підстав суд вважає, що позов підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства цифрової трансформації України (м. Київ, вул. Ділова, 24, ), Державного підприємства "ДІЯ" (місто Київ, вул. Ділова, 24 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 968, 96 грн., який потрібно сплатити за реквізитами, розміщеними на офіційному веб-сайті Донецького окружного адміністративного суду.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Стойка