Справа № 420/11097/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ) періоди роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за віком з 03.01.2023 з урахуванням при обчисленні страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001 роки згідно з трудовою книжкою від 17.09.1980 НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , 1962 року народження, звернувся до Управління пенсійного фонду в Приморському районі міста Одеса 03.01.2023 році з заявою про призначення та нарахування пенсії, як утримувач пенсії за вислугою років, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та що орган пенсійного забезпечення розрахував мені мінімальний розмір пенсії до виплат та не врахував повний пенсійний стаж посилаючись на виправлення записів в трудової книжки.

Позивач вказує, що в березні 2025 року він знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з метою отримати офіційну відповідь та 27.03 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь на його звернення, в якій зазначено наступне: «За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що при призначені пенсії до страхового стажу не враховані періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці від 17.09.1980 НОМЕР_2 : 3 02.03.1991 по 01.07.1991 оскільки відтиск печатки, якою скріплено запис про звільнення не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу та відсутні інформація щодо реорганізації підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1971 №162; З 15.07.1991 по 27.06.2001 оскільки в записі про прийняття на роботу допущені необумовлені виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58».

Позивач не погоджується з такою позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки вважає це порушенням його прав.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача зазначає у відзиві, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.03.2025 № 8008-7452/Д-02/8-1500/25 надано позивачу відповідь, що для перегляду страхового стажу ОСОБА_1 необхідно звернутися до відповідача з уточнюючими довідками про періоди роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001.

Враховуючи вищевикладене, вказує представник відповідача, відповідач діяв в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

До суду від позивача 07.05.2025 року за вх. №43723/25 надійшла відповідь на відзив.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.11.2022 року призначено пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виходячи зі страхового стажу 31 рік 12 днів.

При цьому, як вбачається з розрахунку стажу, позивачу при призначенні пенсії не враховано такі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 :

- з 02.03.1991 року по 01.07.1991 року в малому підприємстві СЕЙАЛЛ головним бухгалтером;

- з 15.07.1991 року по 27.06.2001 року в малому підприємстві АЛЕКС (код 13374475).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.03.2025 року №8008-7452/Д-02/8-1500/25, наданого у відповідь на заяву позивача: ...За заявою від 03.01.2023 та долученими документами, за екстериторіальним принципом, Вам з 17.11.2022 призначено пенсію за віком відповідно до Закону, яку обчислено як працюючій особі при страховому стажі 33 роки 4 місяці (враховано по 31.01.2025).

За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що при призначенні пенсії до страхового стажу не враховані періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці від 17.09.1980 НОМЕР_2 :

- з 02.03.1991 по 01.07.1991, оскільки відтиск печатки, якою скріплено запис про звільнення не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу та відсутня інформація щодо реорганізації підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1971 № 162;

- з 15.07.1991 по 27.06.2001, оскільки в записі про прийняття на роботу допущені необумовлені виправлення, що порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

Отже, для перегляду страхового стажу Вам необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспорту громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та уточнюючими довідками про періоди роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001.

Або подати заяву дистанційно через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, використовуючи кваліфікований електронний підпис. При цьому потрібно зайти в меню "Персональні дані", далі обрати вкладку "Заява на перерахунок пенсії" та заповнити усі необхідні обов`язкові поля заяви. Крім того, до заяви необхідно долучити сканкопії зазначених документів у кольоровому зображенні.

Вирішують спірні правовідносини суд зазначає таке.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, позивачу призначено пенсію за віком, обчислену виходячи зі страхового стажу 33 роки 4 місяці.

При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

- 3 02.03.1991 по 01.07.1991, оскільки відтиск печатки, якою скріплено запис про звільнення не відповідає назві підприємства при прийнятті на роботу та відсутня інформація щодо реорганізації підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1971 № 162;

- з 15.07.1991 по 27.06.2001 в МПП АЛЕКС, оскільки в записі про прийняття на роботу допущені необумовлені виправлення, що порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

При цьому, позивачу запропоновано надати уточнюючі довідки для підтвердження зазначених періодів.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Так, щодо такої підстави, як недоліки відтиску печатки та відсутність інформації про реорганізацію, суд зазначає.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати (п.2.2). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11).

Відповідно до п. 2.3, 2.5, 2.7, 2.8 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: "05.01.84". Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення провадиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що вище стоїть, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Виправлені відомості про роботу, про переклади на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження чи невідповідності їх фактично виконуваної роботі виправлення відомостей про роботу провадиться на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Свідчення не можуть бути підставою для виправлення внесених раніше записів.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.6, 2.8, 2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Суд зауважує, що з аналізу приведених вище нормативно-правових актів вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, а тому її неналежне ведення відповідними особами не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Так, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, зважаючи на те, що позивач не є особою, відповідальною за правильність заповнення записів його трудової книжки, оскільки підприємства, де працював позивач у спірні періоди знаходиться, як стверджує позива та не заперечується відповідачем, на окупованій рф території Луганської області, що об`єктивно позбавляє його можливості отримати довідки на підтвердження спірних періодів трудового стажу, суд вважає, що неврахування відповідачем періодів такої роботи позивача з 04.11.1981 року по 09.10.1991 року, з 15.10.1991 року по 25.11.1992 року, з 01.12.1992 року по 16.05.1997 року до страхового стажу є неправомірним.

При цьому суд також зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей (доказів на підтвердження чого відповідачем до суду не надано) не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Таким чином, враховуючи викладене, оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком на загальних умовах, суд доходить висновку про доцільність задоволення позовних вимог з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.03.1991 року по 01.07.1991 року та з 15.07.1991 року по 27.06.2001 року згідно з трудовою книжкою від 17.09.1980 року НОМЕР_2 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 03.01.2023 року з урахуванням при обчисленні страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 року по 01.07.1991 року та з 15.07.1991 року по 27.06.2001 року.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 по 01.07.1991 та з 15.07.1991 по 27.06.2001 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.03.1991 року по 01.07.1991 року та з 15.07.1991 року по 27.06.2001 року згідно з трудовою книжкою від 17.09.1980 року НОМЕР_2 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 03.01.2023 року з урахуванням при обчисленні страхового стажу періодів роботи з 02.03.1991 року по 01.07.1991 року та з 15.07.1991 року по 27.06.2001 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012)

Суддя П.П. Марин