Справа № 620/3511/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м.Чернігів Справа № 620/3511/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та просить наступне.

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2020 - 14 діб, за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2020 - 14 діб, за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб.

Ухвалою судді від 09.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач), проходив службу Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння та пожежної безпеки управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП.

Відповідно до наказу ГУНП в Чернігівській області №118о/с від 27.02.2025 року Позивача було звільнено зі служби за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 01 березня 2025 року.

Під час проходження служби Позивач, за особистою ініціативою, звертався до ГУНП в Чернігівській області з проханням надати довідку про всі невикористані ним відпустки (в тому числі додаткові).

Згідно наданої довідки від 08.12.2023 року №4301/124/20/01-2023 Позивач не використав наступні відпустки: щорічна оплачувана відпустка за 2015 рік за фактично відпрацьований час - 03 доби (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 01 доба); частина додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік - 09 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 09 діб); частина додаткової оплачуваної відпустки за 2017 рік - 09 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 09 діб); частина додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік - 09 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 09 діб); частина основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік - 18 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 09 діб); частина додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік - 08 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 08 діб). Невикористана додаткова оплачувана відпустка учасника бойових дій за 2020 рік складає 14 діб; частина основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік - 25 діб (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 07 діб); частина основної та щорічної оплачуваної відпустки за 2022 рік - 31 доба (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 6 діб). Невикористана додаткова оплачувана відпустка учасника бойових дій за 2022 рік складає 14 діб; частина основної та щорічної оплачуваної відпустки за 2023 рік - 31 доба (в тому числі у зв`язку з перерахунком вислуги на підставі рішення суду - 05 діб). Невикористана додаткова оплачувана відпустка учасника бойових дій за 2023 рік складає 14 діб.

Однак, при звільненні з Позивачем повного розрахунку проведено не було.

ГУНП в Чернігівській області (далі по тексту - Відповідач), повідомив Позивача лише про нарахування компенсації за невикористані щорічні основної та додаткової оплачуваних відпусток, фактично відпрацьований час у кількості 03 доби за 2015 рік, 09 діб за 2016 рік, 09 діб за 2017 рік, 09 діб за 2018 рік, 18 діб за 2019 рік, 08 діб за 2020 рік, 25 діб за 2021 рік, 31 добу за 2022 рік, 31 добу за 2023 рік, за 33 доби у 2024 році, 06 діб за 2025 рік; за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, фактично відпрацьований час у кількості 10 діб за 2024 рік, 10 діб за 2025 рік.

Не погодившись з цим, Позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 статті 47 Кодексу законів про працю (далі - КЗПП) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У свою чергу, правові положення ст.116 КЗпП України регламентують, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Після звільнення Позивачу не була надана довідка про нараховані при звільненні суми від ГУНП в Чернігівській області. Отже, Позивач був впевнений, що зі сторони Відповідача його права не порушені, а всі невикористані відпустки були компенсовані.

З метою захисту порушених прав, Позивач звернувся за правничою допомогою до адвоката Кашу би Миколи Олексійовича (далі по тексту - Адвокат). Адвокатом 03.03.2025 року було надіслано запит №69 з проханням надати довідку про перебування Позивача під час проходження служби у ГУНП в Чернігівській області у відпустках (у тому числі додаткових пільгових відпустках), з обов`язковим зазначенням відпусток учасника бойових дій та фактично не відбутих діб за кожен рік за весь час проходження служби по день звільнення та у разі наявності невикористаних Позивачем щорічних основних, додаткових, в тому числі пільгових відпусток як учаснику бойових дій - нарахувати та виплатити компенсацію за всі невикористані ним відпустки.

У листі від 13.03.2025 року №21/К-23аз Відповідачем було зазначено, що компенсація за невикористані відпустки поліцейським, які звільнились зі служби в поліції, виплачується на підставі частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VII, проте дана законодавча норма не передбачає виплату грошової компенсації поліцейським при звільненні зі служби в поліції за невикористані додаткові оплачувані відпустки, як учаснику бойових дій. Таким чином, не має правових підстав для виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій.

Згідно наданої довідки від 11.03.2025 року №904/124/20/01-2025 Позивачем не використано додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб, а всього 56 діб.

Зважаючи на те, що Позивачем, згідно довідки від 08.12.2023 року №4301/124/20/01-2023, не була використана додаткова оплачувана відпустка учасника бойових дій за 2020 рік складає 14 діб, така відпустка також має бути компенсована.

Від так судом установлено, що не нарахування та не виплати компенсації за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2020 рік - 14 діб, за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб, а всього 70 діб, є протиправною бездіяльністю Відповідача.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

До них належать виплати у формі винагород зa підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які нe передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, компенсація за невикористану відпустку входить до структури грошового забезпечення поліцейських, є його складовою.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96- ВР передбачено обов`язок роботодавця щодо компенсації невикористаних щорічних та додаткових відпусток у разі звільнення працівника.

Однак, в порушення зазначених вимог, відповідачем за невикористані дні додаткових оплачуваних відпусток компенсація проведена не була.

Відповідно до вимог Закону №5 80-VIII та Порядку №260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу) на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд вважає необхідним застосувати у спірних правовідносин норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Згідно з правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах № 825/1038/16 від 02.07.2020 року, № 808/2122/18 від 31.03.2020 року в силу вимог частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, 74, м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2020 -14 діб, за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані додаткові оплачувані відпустки як учасника бойових дій за 2020 - 14 діб, за 2022 рік - 14 діб, за 2023 рік - 14 діб, 2024 рік - 14 діб, 2025 рік - 14 діб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ