Справа № 420/14657/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Радчук А.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_2 в період з 04.08.2020 року по 31.03.2025 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_2 за період з 04.08.2020 року по 31.03.2025 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020 року, Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021 року, Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022 року, Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023 року, законом України про Державний бюджет України на 2024 рік від 9 листопада 2023 року № 3460-ІХ на 01.01.2024 року, законом України про Державний бюджет України на 2025 рік від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ на 01.01.2025 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Адміністративний позов поданий засобами поштового зв`язку 08.05.2025 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 122, 161 КАС України.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про перерахунок та виплату за період з 19 липня 2022 по 31.01.2025 року (поза трьох місяців до звернення до суду) сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази цьому.

23.05.2025 року представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, ознайомлення з інформацією про обсяг і характер виплачених сум відбувається шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, в якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні). У зв`язку з викладеним представник позивача наполягає на тому, що саме дата вручення позивачу грошового атестата є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду. Грошовий атестат був виданий позивачу у день звільнення, а саме 31.03.2025 року, отже строк на звернення до суду із позовом закінчується 31.06.2025 року, а отже дотриманий.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов наступного.

Як зазначено судом в ухвалі від 19.05.2025 року, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 31.01.2025 року

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції Закону України № 2352-IX від 01.07.2022, що набув чинності 19.07.2022 року), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Водночас, суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, строки, визначені статтею 233 КЗпП України, підлягають застосуванню з 01.07.2023 року.

21.03.2025 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийняв постанову у справі №460/21394/23, відповідно до якої Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду:

- від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23 та від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);

- від 23 січня 2025 року у справі №400/4829/24 [предмет спору - перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та його складових за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року; дата звернення до суду з позовом - 22 травня 2024 року] та від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23 [предмет спору - нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2016 року по грудень 2018 року; дата звернення до суду з позовом - 21 березня 2023 року], у яких Верховний Суд констатував, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби;

- від 12 вересня 2024 року у справі №200/5637/23, у якій Верховний Суд зазначив, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, закінчилися з припиненням дії карантину.

Судова палата зазначила, що спірний період [з 01 лютого 2020 року по 30 березня 2023 року] умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» [19 липня 2022 року] та після цього.

Період до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

Проте період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у позові, позивачка з 04.08.2020 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира від 31.03.2025 року № 85 переведена до нового місця військової служби та виключена зі списків особового складу з 31.03.2025 року. Під час проходження служби відповідач невірно виплачував грошове забезпечення з 04.08.2020 року по 31.03.2025 року.

Отже, спірний період умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин (19 липня 2022 року) та після цього.

Відповідно, період з 04.08.2020 року до 18.07.2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Отже, позивачем дотримано строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 04.08.2020 року до 18.07.2022 року.

Проте період з 19.07.2022 року до 31.03.2025 року регулюється вже нині чинною редакцією ч. 1 ст. ст. 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (з урахуванням пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України).

З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 31.03.2025 року почався 01 липня 2023 року, а тому останнім днем звернення до суду з вказаними позовними вимогами є 30 вересня 2023 року.

Отже, суд висновує, що станом на момент звернення позивача до суду (08.05.2025 року), тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 07.02.2025 року сплинув, а отже і строк для звернення з позовними вимогами за цей період завершився.

Період позовних вимог з 08.02.2025 року по 31.03.2025 року охоплюється тримісячним строком звернення до суду (08.05.2025 року позивач направив позов).

Що стосується мотивування клопотання про поновлення строку звернення до суду.

У заяві про усунення недоліків представник позивача посилається на постанову Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 та зазначає, що грошовий атестат позивачкою отриманий 31.03.2025 року, отже строк звернення до суду обчислюється з цієї дати.

Проте суд вважає помилковим таке трактування обставин справи представником позивача.

Дійсно, 31.03.2025 року військовою частиною НОМЕР_2 складений Грошовий атестат №457.

Разом із тим, суд вкотре зазначає, що період з 19.07.2022 року регулюється чинною редакцією ч. 1 ст. 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Суд зазначає, що встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, стосується справ про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. У свою чергу до правовідносин, що є предметом спору у даній справі, підлягає застосуванню ч. 1 ст. 233 КЗпП, відповідно до якої тримісячний строк починає відлік дня, коли правцівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Так, при отриманні грошового забезпечення за кожний місяць проходження служби позивач повинен був дізнатися про порушення права на виплату грошового забезпечення у належному розмірі, отже строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати посадового окладу та окладу за військове звання шляхом визначення його розміру за допомогою множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови, сплинув.

Відлік строку звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення / грошового атестату, згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, стосується спорів про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Натомість, предмет спору стосується нарахування та виплати щомісячних видів грошового забезпечення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року до 07.02.2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи відсутність підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року до 31.03.2025 року, суд дійшов висновку, що позовна заява у цій частині підлягає поверненню з підстав пропуску строку звернення до суду.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 04.08.2020 року по 18.07.2022 року, а також з 08.02.2025 року по 31.03.2025 року строк звернення до суду у цій частині позовних вимог дотриманий.

У цій частині позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Адміністративний позов підсудний Одеському окружному адміністративному суду, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви відповідно до ст. 169 КАС України, а також підстав для відмови у відкритті провадження у справі згідно зі ст. 170 КАС України не встановлено.

З наведених підстав суддя вважає за можливе прийняти даний адміністративний позов в частині позовних вимог до розгляду та відкрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 КАС України та з урахуванням зазначених у ч. 3 ст. 257 КАС України критеріїв, які суд враховує при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 121-123, 160, 161, 171, 248, 257-261 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року до 07.02.2025 року - повернути позивачу.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 04.08.2020 року по 18.07.2022 року, з 08.02.2025 року по 31.03.2025 року - прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Повідомити сторін, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву та пояснень третьої особи для подання відповіді на відзив та відповіді на пояснення третьої особи, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Справа розглядатиметься суддею одноособово.

Веб-адреса сторінки Одеського окружного адміністративного суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://adm.od.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. В іншій частині ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Радчук