Справа № 380/25414/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 рокусправа № 380/25414/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 30.10.2023 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2023 року ОСОБА_1 у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня 2023 року ОСОБА_1 , у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 30.11.2023 суд зупинив провадження в цій справ до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №440/14216/23. Ухвалою від 09.06.2025 суд поновив провадження у справі у зв`язку із набранням рішенням в зразковій адміністративній справі №440/14216/23 законної сили.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є учасником бойових дій та має підстави для отримання у 2023 році разової грошової допомоги до 24 серпня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком станом на 01 січня 2023 року, з огляду на рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18), проте отримав таку виплату лише в сумі 1000 грн. З таким розміром разової грошової допомоги за 2023 рік позивач не погоджується та вважає, що вказана виплата має виплачуватися у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що виплата позивачу щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік проведена на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754. Вказує, що у серпні 2023 року позивачу було проведено виплату разової грошової допомоги до 24 серпня 2023 року в сумі 1000 грн, як учасникам бойових дій, відповідно до норм чинного законодавства.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.03.2009 (а.с. 5).

У 2023 році позивач отримав щорічну допомогу до Дня Незалежності України, передбачену частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», що для учасників бойових дій склала 1000 грн.

При вирішенні цього спору суд враховує, що в рішенні у зразковій справі №440/14216/23 від 14.05.2025, Верховний Суд вказав такі обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

- позивачі є особами з інвалідністю внаслідок війни (ветеранами війни) та мають право на отримання разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік;

- позовні вимоги заявлені до органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності;

- спірні відносини стосуються визначення розміру разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік та урегульовані одними й тими самими нормами права, а саме: ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань»;

- позивачами у зазначених справах заявлено тотожні позовні вимоги - допомога повинна бути виплачена у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998 № 367-ХІV, кратно до розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.ст. 290, 291 КАС України:

- якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції. У рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає: 1) ознаки типових справ; 2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм; 3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

- при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Суд порівняв ознаки зразкової справи № 440/14216/23 (наведені у цьому рішенні вище по тексту) та ознаки цієї справи та дійшов висновку, що ця адміністративна справа є типовою. Хоча зразкова справа № 440/14216/23 стосувалася виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни за 2023 рік на підставі статті 13 Закону № 3551-XII, правові принципи, викладені Великою Палатою Верховного Суду, є повністю застосовними до цієї справи, яка стосується здійснення виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України учасникам бойових дій за 2023 рік на підставі статті 12 Закону № 3551-XII, оскільки стаття 12 була аналогічно змінена Законом № 2983-IX.

Оскільки суд визнав цю справу типовою, то при її вирішенні враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (ці висновки наведені в оприлюднених рішенні Великої Палати Верховного Суду за посиланнями (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127680293), тому не потребують дослівного цитування), що зводяться до такого:

- щорічна разова грошова виплата, передбачена Законом № 3551-XII, є видом державної соціальної допомоги, має допоміжний характер і не є складовою конституційного права на соціальний захист (ст. 46 Конституції), яка не може бути скасована законом;

- в умовах війни пріоритетним є спрямування обмежених фінансових ресурсів держави на фінансування Збройних Сил України та інших військових формувань, які безпосередньо беруть участь у бойових діях (членів їхніх сімей), а відповідно, на захист суверенітету і територіальної цілісності України, а не на інші цілі, що може вплинути на збалансованість державного бюджету. За таких обставин зменшення розміру одноразової грошової виплати, передбаченої Законом №3551-ХІІ, викликане об`єктивними причинами, а саме: прагненням збалансувати державний бюджет з метою належного фінансування Збройних Сил України та інших військових формувань, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України;

- Верховна Рада України, прийнявши Закон № 2983-IX про внесення змін до Закону № 3551-XII (зокрема, до статей 12, 13 та ін.), яким делегувала Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри разової грошової виплати, діяла в межах своїх повноважень. Ці законодавчі зміни є чинними та неконституційними не визнавалися;

- положення статті 22 Конституції України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не поширюються на визначення розміру цієї конкретної допомоги, оскільки її розмір не є безпосередньо гарантованим Конституцією, а встановлюється законом;

- Кабінет Міністрів України, встановлюючи розміри допомоги відповідними постановами (для 2023 року Постанова № 754, для 2024 року Постанова № 369), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом;

- попередні редакції Закону № 3551-XII, які встановлювали розмір допомоги у кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, втратили чинність з набранням чинності Законом №2983-IX;

- органи Пенсійного фонду України, здійснюючи виплату допомоги у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на підставі чинної редакції Закону № 3551-XII, діють правомірно.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує висновки Верховного Суду у зразковій справі, викладені у постанові від 14.05.2025 у справі № 440/14216/23. Суд враховує, що Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати до Дня Незалежності України, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Тому виплата позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі, передбаченому у Порядку № 754, здійснена в порядку та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, зокрема Законом № 3551-XII та Постановою КМУ від 21.07.2023 № 754.

Аргументи позивача щодо застосування рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, яким було визнано неконституційним пункт 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, є помилковими та суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду. Фактично позивач просить суд застосувати при оцінці обставин цієї справи приписи частини п`ятої статті 12 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, яка на момент виникнення спірних правовідносин та момент розгляду цієї справи втратила чинність, та не застосовувати чинний закон. Такі аргументи позивача є очевидно помилковими та суперечать приписам статті 7 КАС України щодо джерел права, які застосовує суд при вирішенні спору. Відтак, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до норм статті 132 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович