Справа № 440/3337/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 р. Справа № 440/3337/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.04.25 по справі № 440/3337/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.09.2024 № 47 в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2003;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та невиплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви (для суду і сторін), яка б відповідала вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (визначивши позовні вимоги, які мають єдині підстави їх виникнення, та доказування яких спирається на однакові докази).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позовна заява стосується однорідних по суті правовідносин, містить окремі позовні вимоги, кожна з яких пов`язана публічно-правовим спором, який виник між позивачем як особою, що має право на призначення пенсії по інвалідності з дати настання інвалідності та як особою, що має достатній стаж для призначення такої пенсії, та відповідачами, на яких покладено обов`язок приймати відповідні документи для призначення пенсії та приймати рішення про таке призначення або про відмову у призначенні. Таким чином, пенсійні органи під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії по інвалідності діяли в межах наданих ним повноважень, пов`язаних з питанням пенсійного забезпечення - розрахунок страхового стажу та встановлення дати призначення пенсії. Вказані пояснення узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, які зазначені в постанові від 17.06.2021 року у справі № 640/27758/20. Позивач зазначив, що згідно з частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 КАС України. Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог. Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях. Суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення, що були викладені в первісній позовній заяві та в додаткових поясненнях, що були викладені в уточненій позовній заяві на виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2025. Отже позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції, що в силу вимог статті 21 КАС України він позбавлений права звернутись до адміністративного суду до двох територіальних пенсійних органів, кожен з яких порушив його право на призначення пенсії по інвалідності.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підстави позову та предмет доказування при заявлених позовних вимогах є різними, тому позивачу на виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України необхідно подати окремо позов із визначенням підстави позову та предмету доказування по сформованим вимогам: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.09.2024 № 47 в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2003, та окремо позов із визначенням підстави позову та предмету доказування по сформованим вимогам: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та невиплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вимог частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).

Згідно з частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 КАС України.

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

В свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини першої статті 4 КАС України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 640/27758/20.

Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонд України в Тернопільській області в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2023; відповідно оскаржуються дії Пенсійного органу щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024.

Колегією суддів зі змісту спірного рішення встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначено, що відповідно до ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу роботи на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Зокрема для осіб з інвалідність II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Так, за результатами опрацьованих пенсійним органом наданих ОСОБА_1 документів до заяви про призначення пенсії по інвалідності, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області дійшло висновку про незарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 04.07.1997 по 03.01.1998, періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001 та з 01.08.2001 по 31.12.2003. Внаслідок чого, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 13 років.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у позовній заяві звернуто увагу суду на те, що він звертався із заявою про призначення пенсії по інвалідності, тоді як за призначенням пенсії за віком не звертався.

З преамбули спірного рішення вбачаться, що рішення Головного управління Пенсійного фонд України в Тернопільській області №47 від 20.09.2024 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності. Між тим, зміст самого рішення свідчить на користь розгляду заяви позивача стосовно призначення пенсії саме по інвалідності.

Враховуючи вказане, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.09.2024 № 47 в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2023; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001, та позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та невиплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024, становлять одну підставу виникнення, пов`язані між собою та мають єдиний предмет.

Так вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.09.2024 № 47 в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 по 31.12.2023; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи з 01.01.2001 по 31.03.2001, з 01.04.2001 по 01.06.2001, з 01.08.2001 є основними, відповідно вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 22.07.2024 по 24.09.2024 є похідними, оскільки виникли на підставі спірного рішення щодо не зарахування спірних періодів роботи позивача та фактичної відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

За змістом частини шостої статті 172 КАС України суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Указаному кореспондує припис абзацу другого частини шостої статті 172 КАС України, згідно з яким розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 420/3956/20 від 30.09.2020.

Оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, пов`язані між собою підставою виникнення, основні та похідні вимоги, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви є передчасним та таким, що суперечить завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, ЄСПЛ за результатами розгляду справи "Brumarescu v. Romania" зазначив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у справі "Bellet v. France" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права і свободи, визначені в Конвенції, порушено, повинен отримати ефективний засіб правового захисту у національному органі, незважаючи на те, що порушення вчинено особами, які діють в офіційній якості.

Суд повинен дотримуватися принципу верховенства права, одним з елементів якого є доступ до суду, який відповідно до статті 6 КАС України застосовується адміністративними судами з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приписами статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на вищевикладене та те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, що в свою чергу, позбавило позивача права на судовий захист, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 440/3337/25 підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 326-329, 353 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 440/3337/25 - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський