Справа № 420/6625/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6625/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

16 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» про ухвалення додаткового судового рішення по справі за позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, 7 А, офіс 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (далі ПП «ГЕЛІОС-ВАН») до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі.

Рішення суду від 04.06.2025 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000107/2 від 20.02.2025 року. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір у розмірі 7231,67 грн.

06.06.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника ПП «ГЕЛІОС-ВАН» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, у якій він просить стягнути на користь ПП «ГЕЛІОС-ВАН» витрати, пов`язані із залученням перекладача з перекладу митних документів по справі у розмірі 2050 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20800 грн.

Від представника Одеської митниці надійшло клопотання, у якій заявник просить зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 20800 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Також у клопотанні представник просить відмови у компенсації витрат на переклад документів, оскільки такі витрати пов`язані із приведенням позовної заяви та доданих до неї письмових доказів у відповідність до вимог КАС України, тобто переклад документів замовлений позивачем до відкриття провадження у справі, тому понесені позивачем витрати безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи. Під час розгляду цієї справи рішення про залучення до участі у справі перекладача не приймалося, ухвалою суду перекладач до справи допущений не був. Оскільки, документи щодо яких здійснено переклад не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, Одеська митниця вважає вимогу про компенсацію витрат понесених на переклад документів необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вивчивши подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши матеріали справи в частині, що стосуються вказаної заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст.252 КАС України).

Враховуючи, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то судом розглянуто заяву про ухвалення додаткового рішення у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.(ч.3,5 ст. 137 КАС України).

Судом встановлено, що позивач скористався послугами перекладача щодо здійснення офіційного перекладу письмових доказів з китайської на українську мову. Такі докази були надані до суду з метою доведення своєї правової позиції щодо протиправності рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000107/2 від 20.02.2025 року.

На підтвердження наданих послуг з перекладу та їх оплати позивачем до заяви про ухвалення додаткового судового рішення долучено наступні документи: рахунки на оплату №29 від 28.02.2025 та №33 від 12.03.2025, акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №29 від 28.02.2025 та №33 від 12.03.2025, а також платіжні інструкції №63 від 28.02.2025 та №296 від 17.03.2025.

Згідно з рахунків на оплату №29 від 28.02.2025 та №33 від 12.03.2025 перекладачем ФОП ОСОБА_1 надано ПП «ГЕЛІОС-ВАН» послуги з перекладу з китайської на українську мову загальною вартістю 2050 грн.

Відповідно до платіжних інструкцій №63 від 28.02.2025 та №296 від 17.03.2025 ПП «ГЕЛІОС-ВАН» сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 2050 грн.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 року по справі №160/7049/19 зазначив, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, отже понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, а саме - за надану позивачу послугу перекладача з перекладу товаросупровідних та/чи інших документів.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду та з цих підстав не приймає доводи представника Одеської митниці, що заявлені позивачем витрати з перекладу документів (доказів по справі) не пов`язані з розглядом даної справи та вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача витрат за надану позивачу послугу перекладача з перекладу документів по даній справі у розмірі 2050 грн, про що необхідно ухвалити додаткове рішення.

Також представник ПП «ГЕЛІОС-ВАН» просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 20800 грн.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Частиною 1 ст.140 КАС України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Частинами 4-7 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи надані копії документів, укладених між адвокатом Шевченко М.В. та ПП «ГЕЛІОС-ВАН»: договору №1/2802-ю/25 від 28.02.2025 про надання правової/правничої допомоги, акту приймання-передачі від 05.06.2025 до укладеного договору, платіжну інструкцію №282 від 12.03.2025.

Відповідно до п.1.9 договору №1/2802-ю/25 від 28.02.2025 за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 24960 грн. Першу частину винагороди в розмірі 20800 грн клієнт сплачує адвокату не пізніше 10 банківських днів після підписання цього Договору. Другу частину винагороди в розмірі 4160 грн клієнт сплачує адвокату не пізніше 10 банківських днів після прийняття рішення судом апеляційної інстанції у справі та розблокування грошових коштів сплачених в якості фінансових гарантій на митному рахунку клієнта.

Згідно з актом приймання-передачі наданої правової/правничої допомоги від 05.06.2025 №1 до договору №1/2802-ю/25 від 28.02.2025 сторони погодили, фіксовану суму вартості наданих послуг (гонорару), які адвокат отримав в розмірі 20800 грн за надану адвокатом Шевченко М.В. наступну правову допомогу: 1) ознайомлення з документами наданими клієнтом для підготовки правової позиції щодо звернення до суду із позовом; 2) підготовка та подача позову до суду; 3) підготовка та подача до суду заперечення на відзив; 4) супровід справи в суді.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Дослідивши зміст наданих адвокатом доказів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, складність справи, об`єму наданих послуг, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20800 грн є неспівмірними зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі, з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд вважає необхідним врахувати наступні висновки Верховного Суду.

Так, Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19 сформований висновок, згідно якого розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Водночас Верховний Суд у цій же постанові зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд сформував правовий висновок, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Таким чином витрати на правничу допомогу мають бути фактичними в розрізі реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а їх розмір повинен бути обґрунтований та документально підтверджений.

Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що відсутня дійсна необхідність у наданні адвокатом Шевченко М.В. окремих послуг з ознайомлення з документами наданими клієнтом для підготовки правової позиції щодо звернення до суду із позовом, оскільки такі послуги фактично охоплюються послугою з підготовки позовної заяви.

Враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом Шевченко М.В. послуг, в розрізі критеріїв їх реальності та необхідності, суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 5000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь позивача, про що ухвалити додаткове рішення по цій справі.

Керуючись ст. ст.132, 137, 139, 248, 252, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із залучення перекладача та витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Прийняти по справі №420/6625/25 додаткове рішення, яким стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (вул. Шевченка, 7-А, оф. 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) витрати, пов`язані із залучення перекладача у розмірі 2050 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва