Справа № 640/19042/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 червня 2025 року Справа № 640/19042/21 Провадження: ЗП/280/623/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНТАЛ-ПАВЕР"

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07.07.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНТАЛ-ПАВЕР" (далі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2021 року №1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. Відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача та встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2020 року під час декларування фінансово-господарських взаємовідносин з ризиковим контрагентом ТОВ «НАЙТЛОНГ» (), що призвело до безпідставного завищення податкового кредиту на суму 193 454,00 грн. З даним висновком позивач не погоджується та зазначає, що реальність господарських операцій підтверджується наданими в ході перевірки первинними документами. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 13.07.2021 відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 30.07.2021. Відповідач посилається на те, що в ході документальної позапланової виїзної перевірки позивача було досліджено надані до перевірки первинні документи по взаємовідносинам між підприємствами, з метою встановлення реального здійснення господарських операцій, було здійснено аналіз ланцюгу постачання товарів, аналіз структури податкового кредиту контрагентів, в результаті чого встановлено порушення податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «НАЙТЛОНГ» () та завищення позивачем за листопад 2020 року суми податкового кредиту на 193 454,00 грн. При дослідженні ЄРПН та АІС «Податковий Блок», аналізу структури податкового кредиту ризикового контрагента ТОВ «НАЙТЛОНГ», було встановлено відсутність у ТОВ «НАЙТЛОНГ» обладнання, яке надавалось позивачу в оренду та на цій підставі сформовано податковий кредит, що свідчить про відсутність реальних фінансово-господарських відносин.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд.

На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

20.03.2025 зазначена справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями остання передана для розгляду судді Лазаренку М.С, присвоєно номер провадження ЗП/280/623/25.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 адміністративну справу №640/19042/21 прийнято до провадження, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 13.05.2025 замінено у справі відповідача на Головне управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44096797).

У встановлений судом строк сторонами не надано жодних додаткових пояснень. За таких обставин, суд здійснює розгляд за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

На підставі направлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.07.2024 №76/32-00-07-04-13 наказу Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 20.01.2021 №124-п, п.п. 19-1.1.6 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РЕНТАЛ-ПАВЕР» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, по декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт від 11.02.2021 №1574/10-36-07-01/39708591, яким встановлено порушення п.192.1 ст. 192, п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок якого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 193 454,00 грн.

Позивач, не погодившись з висновками акта перевірки від 11.02.2021 №1574/10-36-07-01/39708591, подав до відповідача заперечення до акта перевірки від 02.03.2021.

Відповідач надав відповідь на заперечення до акта перевірки, якою в задоволенні заперечень платника податку було відмовлено.

24.03.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №1, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 193 454,00 грн.

Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. а п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Абзацами 1-3 пункту 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України зі змінами та доповненнями: податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно п. 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відтак, підтвердженням господарської операції, виходячи з визначення Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

У контексті спірних правовідносин судом враховуються такі правові висновки Верховного Суду:

- господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків (постанова від 06.02.2018 у справі № К/9901/5042/17);

- норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкової звітності та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанова від 04.06.2020 у справі № 340/422/19);

- наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами (постанови від 27.02.2020 у справах № 813/7081/14, № 814/120/15, від 03.10.2019 у справі № 813/4079/15, від 10.09.2019 у справі № 814/2412/17);

- фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинний документ, відповідно, це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (постанова від 06.02.2018 у справі № 821/589/17).

Судом проаналізовано надані сторонами документи на підтвердження здійснення господарських операцій по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами.

Між ТОВ «РЕНТАЛ-ПАВЕР» та ТОВ «НАЙТЛОНГ» було укладено договори оренди обладнання а саме:

- №05/05 від 05.05.2020, відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний SDMO R90 IV (номін./макс. 64/70 кВт) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №29/05 від 29.05.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний OLYMPIAN GЕР 83-3 (66 кВт бак 200 літрів) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №НАЙ-01 від 01.06.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний FG WILSON Р 400 Е5 (320 кВт) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №НАЙ-02 від 01.06.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний АКSA АD 330 (330 кВА) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- НАЙ-03 від 01.06.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний АКSА АJD 70 (63 кВА) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №НАЙ-04 від 01.06.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний НIMOINSA НYW-45 Т5 (33 кВт Зф. бак 75 л.) у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №НАЙ-05 від 01.09.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний OLYMPIAN GЕН-220-2 у кількості 1 одиниці (з 01.11.2020 по 30.11.2020 включно);

- №НАЙ-07 від 29.07.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний OLYMPIAN GЕР 450-2 (макс./номін кВт 360/320) у кількості 1 одиниці (з 27.10.2020 по 05.11.2020 включно);

- №НАЙ-08 від 10.09.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний SDМО J 165 К (номін./макс. 127/140 кВт) у кількості 1 одиниці (з 10.10.2020 по 08.11.2020 включно);

- №НАЙ-10 від 16.10.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний НIMOINSA НVW-200 Т5 (макс./номін 176/160 кВт) у кількості 1 одиниці (з 31.10.2020 по 03.11.2020 включно);

- №НАЙ-11 від 10.11.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний НIMOINSA НFW-160 INS (макс./ном. 140/127 кВт) у кількості 1 одиниці (з 10.11.2020 по 15.11.2020 включно);

- №НАЙ-12 від 16.11.2020 відповідно до умов якого в оренду було передано генератор дизельний НIMOINSA НFW-160 INS (макс./ном. 140/127 кВт) у кількості 1 одиниці (з 16.11.2020 по 30.11.2020 включно).

Між ТОВ «РЕНТАЛ-ПАВЕР» та ТОВ «НАЙТЛОНГ» були підписані Акти наданих послуг згідно вищезазначених договорів, зокрема: №ОУ-1130/17 від 30.11.2020, №ОУ-1130/16 від 30.11.2020, №ОУ-1130/19 від 30.11.2020, №ОУ-1130/20 від 30.11.2020, №ОУ-1130/18 від 30.11.2020, №ОУ-1130/21 від 30.11.2020, №ОУ-1130/13 від 30.11.2020, №ОУ-1105/09 від 05.11.2020, №ОУ-1108/02 від 08.11.2020, №ОУ-1130/05 від 03.11.2020, №ОУ-1105/02 від 15.11.2020, №ОУ-1130/15 від 30.11.2020, №ОУ-1126/11 від 26.11.2020, №ОУ-1129/01 від 29.11.2020, №ОУ-1120/09 від 20.11.2020, №ОУ-1119/08 від 19.11.2020, №ОУ-1130/14 від 30.11.2020, №ОУ-1117/05 від 17.11.2020.

ТОВ «НАЙТЛОНГ» було сформовано податкові накладні згідно наданими послугами з оренди обладнання ТОВ «РЕНТАЛ-ПАВЕР» згідно зазначеними вище договорами оренди обладнання, а саме: №76 від 03.11.2020, №75 від 05.11.2020, №74 від 08.11.2020, №73 від 15.11.2020, №195 від 17.11.2020, №194 від 19.11.2020, №193 від 20.11.2020, №192 від 26.11.2020, №191 від 29.11.2020, №182 від 30.11.2020, №183 від 30.11.2020 №184 від 30.11.2020, №185 від 30.11.2020, №186 від 30.11.2020, №187 від 30.11.2020, №188 від 30.11.2020, №189 від З0.11.2020, №190 від 30.11.2020.

На виконання умов вищезазначених договорів оренди обладнання, ТОВ «РЕНТАЛ-ПАВЕР» на підставі рахунків ТОВ «НАЙТЛОНГ» було сплачено вартість орендованого обладнання, що підтверджується копіями платіжних доручень, зокрема: №3241 від 15.12.2020, №3239 від 15.12.2020, №3243 від 15.12.2020, №3244 від 15.12.2020, №3242 від 15.12.2020, №3245 від 15.12.2020, №3238 від 15.12.2020, №3207 від 03.12.2020, №3203 від 03.12.2020, №3206 від 03.12.2020, №3208 від 03.12.2020, №3240 від 15.12.2020.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, в ході перевірки ланцюгу постачання товару встановлено, що ТОВ «НАЙТЛОНГ» не могло надавати вищезазначені послуги через відсутність відповідного обладнання.

Суд не погоджується з такими висновками та вважає за необхідне зазначити, що неможливість встановлення реального джерела походження товару за податковою інформацією, які реалізувались, не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Верховний Суд у постанові від 27.10.2022 у справі № 814/129/16, дійшов висновку, що необґрунтованим є посилання скаржника, як на підставу про нереальність господарських операцій на відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів, а також не підтвердження факту транспортування ТМЦ автомобілем та водієм, оскільки відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Зокрема слід звернути увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, де в пункті 97 суд зазначив, що спираючись на правові позиції Верховного Суду в постановах від 18.12.2018 у справі №816/1118/17, від 15.01.2019 у справі №809/2918/13-а, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Отже, позиція відповідача про те, що позивачем придбано товари/послуги (роботи) з метою зменшення бази оподаткування з ПДВ та здійснено документальне оформлення господарських операцій без фактичного руху активів, не підтверджена належними та допустимими доказами та спростовується документами, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 101-102 вказала, що немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.

Суд зважає на те, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 в справі №816/166/15-а, від 27.03.2018 в справі №816/809/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 200/14542/19-а, від 01 грудня 2022 року у справі № 320/5878/19, від 28 листопада 2023 року у справі №400/2320/21.

Крім того, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарської операції, зокрема, не долучено до матеріалів перевірки жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду відносно контрагента позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірної операції за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект.

Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатні, щоб стверджувати про нереальність господарської операції між позивачем та його контрагентом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №814/1439/17.

Суд зазначає, що відповідно до вимог податкового законодавства контролюючий орган наділений широким колом прав та повноважень для здійснення податкового контролю платників податків та визначення їх добросовісності, однак в повній мірі відповідач своїми права та повноваженнями не скористався.

Відповідно до п.112.1 та п.112.2 ст.112 Податкового кодексу України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

З аналізу вищенаведеного слідує, що умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

При цьому, обов`язок доведення вини ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Так, на підтвердження наведеного висновку відповідач не надав доказів того, що договори укладені позивачем, були удаваними, укладеними цілеспрямовано та з єдиною метою отримання виключно відшкодування ПДВ та/або формування податкового кредиту з ПДВ, тобто без мети отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей та виконання робіт (послуг).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 24.03.2021 №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 193 454,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід стягнути 2901,81 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНТАЛ-ПАВЕР" (08200, м. Ірпінь, вул. Українська, буд. 91; ) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 24.03.2021 №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 193 454,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТАЛ-ПАВЕР» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області судовий збір у розмірі 2901,81 грн (дві тисячі дев`ятсот одна гривня 81 копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 17.06.2025.

Суддя М.С. Лазаренко