Справа № 140/5586/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5586/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ примусового виконання рішень) про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада О.Ю. від 07 травня 2025 року у виконавчому провадженні №77237458 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірною постановою від 07 травня 2025 року у виконавчому провадженні №77237458 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

ГУ ПФУ у Волинській області вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню та зазначає, що вчинення дій з метою виконання зобов`язань, визначених судовим рішенням у справі №140/7101/24, виходить за межі розробленого програмного забезпечення, а тому потребувало втручання в електронну пенсійну справу в індивідуальному порядку на рівні Пенсійного фонду України, тому ним були надіслані запити до Пенсійного фонду України 09 січня 2025 року за вих. №0300-0306-5/1603 та 06 березня 2025 року за вих. №0300-0306-5/15942 про надання дозволу на опрацювання електронної пенсійної справи ОСОБА_1 в макетному режимі. Позивач вказав, що листом від 14 березня 2025 року державного виконавця було повідомлено про стан виконання вказаного рішення суду, зокрема й проте, що рішення суду у справі №140/7101/24 суду буде виконано після вирішення технічних питань.

Відтак, позивач вважає, що здійснив всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24, а тому просить скасувати постанову відповідача про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за окремою категорією термінових адміністративних справ, передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження 29 травня 2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.35), у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копія ухвали від 28 травня 2025 року про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана третій особі ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, проте, поштове відправлення повернулося на адресу суду із довідкою відділення поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання (а.с. 45-46), відтак воно не було вручене третій особі з незалежних від суду причин, а тому в розумінні пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України копія ухвали вважається врученою.

ОСОБА_1 пояснення щодо позову не подав.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, які закріплені у статті 129 Конституції України та статті 9 КАС України, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених КАС України для висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів. Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2025 року, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинський області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано ГУ ПФУ України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 20 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Рішення Конституційного суду від 20 березня 2024 року №2-р(ІІ)2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

05 лютого 2025 року для виконання вказаного судового рішення в зобов`язальній частині Волинський окружний адміністративний суд видав стягувачу ОСОБА_1 виконавчий лист №1019/2025 (а.с.42 зворот-43).

За заявою стягувача (а.с.42) постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Новосада О.Ю. від 19 лютого 2025 року ВП №77237458 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1019/2025. Одночасно боржнику встановлено строк для виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів (а.с.41, 41 зворот).

10 березня 2025 року старшим державним виконавцем складено вимогу до ГУ ПФУ України у Волинській області про термінове вжиття вичерпних заходів щодо виконання рішення суду та надання вичерпної інформації про стан виконання рішення суду (наданням відповідного розрахунку) а.с.38 зворот.

На виконання зазначеної вимоги листом від 14 березня 2025 року №0300-0306-5/717727 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило державного виконавця про те, що з метою виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24, виникла необхідність опрацювання електронної пенсійної справи через Макетну обробку, так як програмно-технологічний комплекс з призначення пенсій розроблено відповідно до законодавства. Оскільки рішення суду виходить за межі розробленого програмного забезпечення, на даний час проводиться робота щодо можливості технічного опрацювання даного рішення, зокрема, надіслано запит до Пенсійного фонду України. Після вирішення технічних моментів рішення суду буде опрацьоване (а.с.39).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Новосада О.Ю. від 07 травня 2025 року ВП №77237458 за невиконання судового рішення у справі №140/7101/24 без поважних причин, на підставі статей 63, 75 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII) на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Постанова мотивована тим, що станом на 10 березня 2025 року відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження від боржника ГУ ПФУ у Волинській області не надходила, тому державним виконавцем відділу було надіслано боржнику вимогу державного виконавця від 10 березня 2025 року про вжиття вичерпних заходів щодо виконання рішення суду та надання вичерпної інформації про стан виконання вищевказаного рішення суду (з наданням відповідного розрахунку). Відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду не виконується, а стягувач не отримує виплату пенсії у розмірі десять прожиткових мінімумів, що порушує його права та інтереси (а.с.17, 37).

ГУ ПФУ у Волинській області, не погоджуючись із вказаною постановою, звернулось з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає №1404-VIII.

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Приписами частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 07 липня 2019 року у справі №420/70/19, від 23 травня 2018 року у справі №537/3986/16-а, від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

За обставин цієї справи виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24 відкрито 19 лютого 2025 року. Боржник, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, мав обов`язок повідомити про виконання рішення суду та надати докази такого виконання протягом 10 робочих днів.

Однак, ГУ ПФУ у Волинській області інформувало державного виконавця про стан виконання рішення суду, надаючи відповідь на вимогу державного виконавця від 10 березня 2025 року листом від 14 березня 2025 року №0300-0306-5/17727.

При цьому зі змісту вказаного листа слідує, що рішення суду у справі №140/7101/24 не виконано, оскільки рішення суду виходить за межі розробленого програмного забезпечення, на даний час проводиться робота щодо можливості технічного опрацювання даного рішення, зокрема надіслано запит до Пенсійного фонду України; після вирішення технічних моментів рішення суду буде опрацьоване.

Так, судом встановлено, що позивачем надсилалися запити до Пенсійного фонду України про надання дозволу на опрацювання електронної пенсійної справи ОСОБА_1 в макетному режимі (листи від 09 січня 2025 року №0300-0306-5/1603, від 06 березня 2025 року №0300-0306-5/15942, а.с.21-24).

Разом з тим, суд зазначає, що станом на час відкриття виконавчого провадження (19 лютого 2025 року) та винесення постанови про накладення штрафу від 07 травня 2025 року у виконавчому провадженні №77237458, рішення суду у справі №140/7101/24 не виконано. Докази, які б свідчили про здійснення перерахунку пенсії та її виплату, позивачем не надані.

Повідомлені позивачем обставини про надіслання до Пенсійного фонду України листів щодо надання дозволу на опрацювання пенсійної справи в макетному режимі не є доказом виконання рішення суду, та не свідчить про виконання зобов`язання, покладеного на ГУ ПФУ у Волинській області рішенням суду у справі №140/7101/24.

Суд звертає увагу, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що постановою про накладення штрафу від 07 травня 2025 року ВП №77237458 боржника ГУ ПФУ у Волинській області правомірно притягнуто до відповідальності за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №140/7101/24 без поважних причин, вказану постанову винесено за наявності фактичних та правових підстав (станом на 07 травня 2025 року), у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування такої постанови належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя В. Л. Шепелюк