Справа № 160/26844/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26844/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року (суддя Рянська В.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000161/1 від 18.09.2023.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_1 , Україна (Покупець) та Компанією UAB «Tomiksas», Литва (Продавець) укладено Договір від 05.09.2023 № 23, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю машину NISSAN NV400. Продавець вказує кількість і ціну товару в інвойсі. Поставка товару здійснюється на умовах СРТ-Dnipro (UA) Інкотермс-2010. Оплата товару здійснюється покупцем відповідно до інвойсу протягом 360 календарних днів з дати підписання цього договору та виставлення інвойсу. Вартість пакування товару включена у його вартість.

Позивачем через уповноваженого представника 12.09.2023 подано до митного органу митну декларацію № 23UA38U5 для здійснення митного оформлення автомобіля NISSAN NV400. Митна вартість імпортованого товару заявлена декларантом за ціною договору в розмірі 14 280,00 Євро.

Разом з митною декларацією для митного оформлення товару було надано: договір № 23 від 05.09.2023; рахунок (інвойс) № ANT23 Nr. 144 від 05.09.2023; висновок експерта № 189т23 від 12.09.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23TLC0100EK26E3B2 від 05.09.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 18.01.2021; сертифікат відповідності № UA.009.050316-23 від 11.09.2023; довідку про транспортні витрати від 12.09.2023; договір про надання послуг митного брокера від 07.09.2023; довіреність НСО 025227 від 06.09.2023.

Під час митного контролю митний орган дійшов висновку, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. А саме:

- транспортний засіб ввезено на митну територію України на підставі договору купівлі продажу від 05.09.2023 № 23 та рахунку від 05.09.2023 № ANT23 Nr. 144. Предметом договору є машина «Nissan NW400». При цьому договір не містить індивідуальних ознак транспортного засобу, не зазначено рік випуску, він-код тощо. Не визначена договором і вартість товару. За контрактом вартість товару зазначається в інвойсі. Наданим рахунком не визначено умов поставки транспортного засобу, відсутня інформація щодо складових вартості товару, однак наведено опис товару. Таким чином, вищезазначені документи: договір та рахунок містять розбіжності в умовах поставки та в ідентифікаційних ознаках транспортного засобу;

- надана декларантом копія митної декларації країни відправлення від 05.09.2023 № 23TLC0100EK26E3B2 містить інформацію щодо декларанта «UAB AutoUSA», що відрізняється від контрагента згідно з рахунком від 05.09.2023 № ANT23 Nr. 144 та договору від 05.09.2023 № 23, що може свідчити про наявність комісійної брокерської винагороди за послуги, оскільки такі послуги не відображені серед інших наданих до митного контролю документах. Вартість таких послуг є складовою митної вартості оцінюваного транспортного засобу. Згідно з описом товару в митній декларації країни відправлення серед ідентифікаційних відомостей відсутні дані щодо пошкоджень КТЗ;

- касові або товарні чеки, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, декларантом до митного контролю не надано, надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ;

- згідно з ДМВ декларантом до складу митної вартості задекларованого транспортного засобу включено витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України в сумі 300,00 Євро, однак документального підтвердження зазначеної складової митної вартості декларантом не надано. Декларантом до митного контролю документи, що підтверджують суму витрат на транспортування задекларованого транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України, у відповідності з вимогами наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599, не надано.

Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UA110130/2023/000161/1 від 18.09.2023, відповідно до якої вартість товару визначена за другорядним методом на рівні 21500,00 Євро.

Незгода позивача з прийнятим рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку зауваженням митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення, в розрізі з вищенаведеними нормами чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість доводів Дніпровської митниці, що договір та рахунок містять розбіжності в умовах поставки та в ідентифікаційних ознаках транспортного засобу. Митний орган самостійно зазначає, що рахунком не визначено умов поставки транспортного засобу, відсутня інформація щодо складових вартості товару, однак наведено опис товару. Натомість відповідачем не взято до увагу, що договором купівлі-продажу № 23 передбачено умови поставки СРТ-Дніпро. Відтак, названі документи доповнюють містять різну інформацію щодо товару та доповнюють один одного та в сукупності дають встановити як умови поставки, так і характеристики товару.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за умовами Інкотермс-2010, поставка CPT означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце.

Таким чином, митна вартість товару вже включає у себе вартість транспортування товару та не потребує додаткового доведення з боку покупця, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Разом з цим позивачем було додатково подано до митного органу документи, якими підтверджується вартість перевезення, натомість зауваження митного органу до наданих документів є формальними, адже наказ Мінфіну від 24.05.2012 № 599, на який посилається відповідач, не містить вичерпного переліку документів, якими декларант може підтвердити суму витрат на транспортування задекларованого товару.

Також не могли слугувати підставою для коригування митної вартості товару не надання належних документів про його оплату.

Як було зазначено вище, за умовами договору проведення оплати за товар здійснюється протягом 360 календарних днів з дати підписання договору № 23.

Ані митний орган, ані суд першої інстанції не звернули увагу на ту обставину, що договір № 23 був підписаний сторонами 05.09.2023, товар ввозився на територію України 12.09.2023, а тому митний орган необґрунтовано зауважив про ненадання позивачем платіжних документів.

Також не є слушними доводи відповідача, що надана декларантом копія митної декларації країни відправлення від 05.09.2023 № 23TLC0100EK26E3B2 містить інформацію щодо декларанта «UAB AutoUSA», що відрізняється від контрагента згідно з рахунком від 05.09.2023 № ANT23 Nr. 144 та договору від 05.09.2023 № 23, що може свідчити про наявність комісійної брокерської винагороди за послуги.

Суд звертає увагу, що з договору № 23 не вбачається, що товар на день його підписання перебуває в розпорядженні продавця, а тому відображення у митній декларації країни відправлення іншого декларанта не суперечить умовам договору. При цьому саме формулювання митним органом зауваження «може свідчити про наявність комісійної брокерської винагороди за послуги» говорить про припущення останнього щодо не включення до митної вартості товару всіх складових, тобто така обставина не доведена відповідачем.

Також не носять законодавчого підґрунтя зауваження митного органу, що в митній декларації країни відправлення серед ідентифікаційних відомостей відсутні дані щодо пошкоджень КТЗ.

Такі якісні характеристики зазначені в інших документах, наданих для митного оформлення товару, що давало можливість митного органу ідентифікувати транспортний засіб та перевірити його відповідність відомостям, відображеним у документах, поданих для митного оформлення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення суб`єкта владних повноважень має ґрунтуватися на належних та допустимих доказах, а будь-які сумніви не можуть бути підставою для прийняття рішення щодо коригування митної вартості товару.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що митним органом не доведено належними та допустимими доказами не подання декларантом всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за ціною контракту.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не доведено обґрунтованість обраного методу визначення митної вартості товару, адже взяті цінові показники транспортного засобу базуються виключно на моделі автомобіля, без якісних характеристик, як то пробіг, пошкодження, комплектація тощо.

Відтак, оскаржуване рішення митного органу носить протиправний характер та підлягає скасування.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року в адміністративній справі № 160/26844/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000161/1 від 18.09.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці сплачений судовий збір у розмірі 2362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 17 червня 2025 року року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 17 червня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров