Справа № 320/13220/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року справа №320/13220/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , викладену у листі від 15.02.2024 № 1000-0202-8/27592;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують призначенню пенсії (2021, 2022, 2023 роки) та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період роботи у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії центру лабораторних досліджень Київської міської клінічної лікарні № 1 з 01.01.2004 по 30.09.2010 та з 01.11.2010 по 01.04.2018 з часу призначення пенсії за віком (10.01.2024) .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник охорони здоров`я.

10.01.2024 року позивачка звернулась із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком. Пенсію за віком орган Пенсійного фонду призначив, однак застосував при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

26.01. 2024 року позивачка звернулась із заявою, в якій просила перерахувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2021-2023 роки при призначенні пенсії за віком у 2024 році, однак відповідач відмовив у застосуванні такого показника.

До суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років. Згідно з заяви переведено на пенсію за віком згідно з Закону № 1058-IV з проведенням індексації заробітної плати. Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, у зв`язку із чим зазначила, що відсутнє право у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

17.05.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

10.01.2024 позивачка звернулась до Головного управління із заявою щодо переведення на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви позивачки, їй з 10.01.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.01.2024 позивачка звернулась до Головного управління заявою про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону № 1058-ІV пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ст. 2 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачці) призначаються такі види державних пенсій: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами ст. 6 Закону № 1788-ХІІ особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

На виконання ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На виконання ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вище встановив суд, позивачці призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка звернулась у 2024 році вперше.

Суд вважає, що у цьому випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду на інший, тому має застосовуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за віком, як того вимагає частина друга статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: за 2021, 2022 та 2023 роки.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії центру лабораторних досліджень Київської міської клінічної лікарні № 1 з 01.01.2004 по 30.09.2010 та з 01.11.2010 по 01.04.2018 з часу призначення пенсії за віком (10.01.2024), суд зазначає наступне.

Відповідно до положень чинного законодавства, зокрема, частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення стажу у подвійному розмірі для осіб, які працювали в особливих умовах, має здійснюватися виключно для цілей призначення пенсії, а не як самостійна правова підстава для перерахунку чи визначення трудового стажу поза контекстом пенсійного забезпечення.

Водночас, позивачем не доведено факту звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою про призначення пенсії, в рамках якої такий стаж міг би бути обрахований згідно з чинними нормативно-правовими актами.

Також не подано доказів того, що Пенсійний фонд відмовив у зарахуванні стажу в подвійному розмірі з причин, пов`язаних із відсутністю належного підтвердження умов праці.

Отже, вимоги про зарахування стажу у подвійному розмірі не підлягають судовому розгляду в даній справі, оскільки мають бути розглянуті органом Пенсійного фонду під час відповідного звернення до відповідача. У зв`язку з цим такі вимоги є передчасними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління здійснити перерахунок позивачці з 10.01.2024 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 (2021-2023) та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до оригіналу квитанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 2422,40 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , викладену у листі від 15.02.2024 № 1000-0202-8/27592.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують призначенню пенсії (2021, 2022, 2023 роки) з часу призначення пенсії за віком, з 10.01.2024.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір 2422,40 грн. на користь ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.