Справа № 440/204/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р. Справа № 440/204/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бегунца А.О. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/204/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з приводу виплати субсидії за літній період 2024 рік починаючи з 01 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року з урахуванням виплачених сум за жовтень 2023 - квітень 2024 року незаконним, протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повернути їй (виплатити) утримані та невиплачені ними кошти, що були призначені по субсидії за літній період 2024 року починаючи з 01 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на літній період, починаючи з 01 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року, ОСОБА_1 було призначено субсидію в різних розмірах залежно від місяців. Однак субсидію виплатили не в повному обсязі. На звернення позивача відповідач листом повідомив, що ОСОБА_1 призначено субсидію починаючи з 01 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року в різних розмірах залежно від місяців. Також зазначив, що доплата за травень - червень 2024 року з урахуванням виплачених сум за жовтень 2023 - квітень 2024 року. ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо виплати субсидії не в повному обсязі протиправними та такими, що завдали їй як матеріальної так і моральної шкоди, яку позивач оцінила в 10 000 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоплачену субсидію за період з 01.05.2024 по 30.09.2024 у сумі 720,67 грн (сімсот двадцять гривень шістдесят сім копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що сам негативний факт, подія, впливає на людини вкрай негативно, що значно відображається на її самопочутті та здоров`ю, та звісно, зайвого, суттєвого, її непотрібного клопіту, нажаль, про що суд першої інстанції не врахував. Крім цього, звернення до суду також не є безкоштовним, в зв`язку з чим вона змушена була звертатися за правовою допомогою, брати і позичати кошти у борг для оплати юридичних послуг, аби звернутися до суду, що звісно це ще додатково її засмучувало, та було боляче.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що гр. ОСОБА_1 є отримувачем субсидії на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до заяви гр. ОСОБА_1 від 24.06.2024 № 290869 рішенням Головного управління №-2024-5 від 03.07.2024 ОСОБА_1 призначено субсидію на житлово- комунальні послуги на період з 01.05.2024 по 31.05.2024 в розмірі - 671,18 грн.

Рішенням Головного управління №-2024-6 від 01.08.2024 в зв`язку зі зміною тарифу по електроенергії їй автоматично проведено перерахунок житлової субсидії з 01.06.2024 по 31.08.2024 - 839,18 грн.

Рішенням № -2024-11 у зв`язку зі зміною тарифу по послузі з поводження з побутовими відходами (твердими, великогабаритними, ремонтними) автоматично проведено перерахунок житлової субсидії: з 01.09.2024 по 30.09.2024 - 998,10 грн

Виплата житлової субсидії, згідно рішень про призначення проведена наступним чином: в серпні 2024 року - 1451,79грн. (671,18 грн. за липень 2024 року та 780,61грн., доплата за травень-червень 2024, з урахуванням виплачених сум за жовтень 2023 - квітень 2024); у вересні 2024 року - 1175,18 грн. (839,18 грн. за серпень 2024 року та 336,00грн., доплата за червень - липень 2024); в жовтні 2024 року - 839,18 грн. (за вересень 2024року).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 по справі № 440/2588/24, яке набрало законної сили 18.10.2024, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в січні 2025 року проведена виплата заборгованості за період з 01.06.2023 по 30.09.2024 в розмірі 5048,35 грн з урахуванням раніше проведених виплат (довідка та розрахунок суми в матеріалах судової справи).

Враховуючи вищевикладене, Головне управління діяло відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень.

Скаржник також зауважив, що оскаржуване рішення на даний час не набрало законної сили, а тому права позивача на його своєчасне виконання Головним управлінням не порушено. В мотивувальній частині рішення судом першої інстанції не наведено обставин, які на його думку перешкоджають належному виконанню рішення (ускладнюють його виконання) або роблять його виконання неможливим.

Відтак, суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та застосував той спосіб захисту, який є передчасним, неналежним і не відповідає предмету спору.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є отримувачем субсидії на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.06.2024 за вх.№290869 рішенням Головного управління №-2024-5 від 03.07.2024 ОСОБА_1 призначено субсидію на житлово-комунальні послуги на період з 01.05.2024 по 31.05.2024 в розмірі - 671,18 грн.

Рішенням Головного управління №-2024-6 від 01.08.2024 в зв`язку зі зміною тарифу по електроенергії їй автоматично проведено перерахунок житлової субсидії з 01.06.2024 по 31.08.2024 - 839,18 грн.

Рішенням №-2024-11 у зв`язку зі зміною тарифу по послузі з поводження з побутовими відходами (твердими, великогабаритними, ремонтними) автоматично проведено перерахунок житлової субсидії: з 01.09.2024 по 30.09.2024 - 998,10 грн.

Залученою до матеріалів справи копією розрахунку суми доплати житлової субсидії підтверджено, що виплата житлової субсидії, згідно рішень про призначення проведена наступним чином: в серпні 2024 року - 1451,79 грн; у вересні 2024 року - 1175,18 грн; в жовтні 2024 року - 839,18 грн.

Позивач не погодилася з розміром виплаченої субсидії, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем протиправно недоплачено позивачу субсидію у розмірі 720,67 грн за період з 01.05.2024 по 30.09.2024. Оскільки ця сума є нарахованою, проте не виплаченою, суд, з урахуванням статті 9 КАС України, вважав належним способом захисту позивача стягнення недоплаченої субсидії у розмірі 720,67 грн з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 .

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, а також доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправними рішенням та діями відповідача і завданням позивачеві моральної шкоди, а тому вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн задоволенню не підлягає.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива Кабінет Міністрів України затвердив Положення про порядок призначення житлових субсидій від 21.10.1995 №848 (далі - Положення).

Пунктом 61 Положення передбачено, що у разі прийняття рішення про призначення (непризначення) житлової субсидії уповноважений орган повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому уповноважений орган самостійно обирає форму такого повідомлення (в паперовому або електронному (за наявності адреси електронної пошти) вигляді та спосіб для повідомлення (особиста бесіда, поштовий зв`язок, смс-повідомлення, електронні засоби зв`язку, електронна пошта (за наявності), повідомлення через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або через Портал Дія).

У період дії воєнного стану в Україні уповноважений орган може повідомляти заявнику про прийняте рішення в телефонному режимі із внесенням відповідного запису до окремого журналу реєстрації інформування заявників.

Пунктом 69 Положення встановлено, що житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується:

на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня;

на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Якщо до складу домогосподарства входить особа, яка має право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг, субсидія призначається з місяця, що настає за місяцем, в якому нараховано пільги, але не раніше місяця подання заяви.

Після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді (пункт 78 Положення).

Згідно пункту 100 Положення житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування уповноваженим органом коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Громадяни, яким надається житлова субсидія, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг.

Відшкодування витрат на оплату послуг з виплати і доставки житлової субсидії за місцем фактичного проживання одержувачів здійснюється уповноваженими органами за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі.

Уповноваженими банками для виплати житлових субсидій у грошовій готівковій формі є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231.

Відповідні дані, необхідні для проведення виплати житлової субсидії уповноваженими органами, одержувач субсидії зазначає у заяві.

Спір у цій справі стосується розміру виплати субсидії за літній період 2024 року.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Головного управління №-2024-5 від 03.07.2024 ОСОБА_1 призначено субсидію на житлово-комунальні послуги на період з 01.05.2024 по 31.05.2024 в розмірі - 671,18 грн.

Рішенням Головного управління №-2024-6 від 01.08.2024 в зв`язку зі зміною тарифу по електроенергії їй автоматично проведено перерахунок житлової субсидії з 01.06.2024 по 31.08.2024 - 839,18 грн.

Рішенням №-2024-11 у зв`язку зі зміною тарифу по послузі з поводження з побутовими відходами (твердими, великогабаритними, ремонтними) автоматично проведено перерахунок житлової субсидії: з 01.09.2024 по 30.09.2024 - 998,10 грн.

Отже, на неопалювальний період з 01.05.2024 по 30.09.2024 ОСОБА_1 нараховано субсидію у таких розмірах:

- травень 2024 року - 671,18 грн;

- червень 2024 року - 839,18 грн;

- липень 2024 року - 839,18 грн;

- серпень 2024 року - 839,18 грн;

- вересень 2024 року - 998,10 грн.

Загальна сума нарахованої субсидії, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 , становить 4186,82 грн (671,18 грн + 839,18 грн + 839,18 грн + 839,18 грн + 998,10 грн).

Залученою відповідачем до матеріалів справи копією розрахунку суми доплати житлової субсидії підтверджено, що виплата житлової субсидії, згідно рішень про призначення проведена наступним чином:

- в серпні 2024 року - 1451,79 грн;

- у вересні 2024 року - 1175,18 грн;

- в жовтні 2024 року - 839,18 грн.

У відзиві на позов відповідач пояснив, що виплата житлової субсидії, згідно рішень про призначення, проведена наступним чином:

- в серпні 2024 року - 1451,79 грн (671,18 грн за липень 2024 року та 780,61 грн, доплата за травень-червень 2024, з урахуванням виплачених сум за жовтень 2023 - квітень 2024);

- у вересні 2024 року - 1175,18 грн. (839,18 грн за серпень 2024 року та 336,00 грн, доплата за червень - липень 2024);

- в жовтні 2024 року - 839,18 грн (за вересень 2024 року).

Тобто, загальний розмір фактично виплаченої ОСОБА_1 субсидії становить 3466,15 грн (1451,79 грн + 1175,18 грн + 839,18 грн).

Отже, різниця між нарахованим ОСОБА_1 розміром субсидії (4186,80 грн) та фактично виплаченим розміром субсидії (3466,15 грн) становить 720,67 грн (4186,82 грн - 3466,15 грн).

Суд першої інстанції правомірно визнав необґрунтованими доводи відповідача про те, що на виконання рішення суду від 10.05.2024 у справі №440/2588/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в січні 2025 року проведена виплата заборгованості за період з 01.06.2023 по 30.09.2024 в розмірі 5048,35 грн з урахуванням раніше проведених виплат, оскільки періодом, який досліджувався під час розгляду справи №440/2588/24 був період 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024.

Період з 01.05.2024 по 30.09.2024 не охоплювався розглядом справи №440/2588/24, а тому посилання відповідача на те, що в суму заборгованості 5 048,35 грн, яка виплачена в січні 2025 року на виконання рішення суду від 10.05.2024 у справі №440/2588/24, включено розмір субсидії за період з 01.05.2024 по 30.09.2024 є безпідставним та суперечить змісту рішення №440/2588/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно недоплачено субсидію ОСОБА_1 у розмірі 720,67 грн за період з 01.05.2024 по 30.09.2024.

Оскільки вказана сума є нарахованою, проте не виплаченою, суд, з урахуванням статті 9 КАС України, правомірно дійшов висновку, що належним способом захисту позивача є стягнення недоплаченої субсидії у розмірі 720,67 грн з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів про завдання їй оскаржуваним рішенням моральної шкоди. Позивач не пояснила: з яких міркувань виходила, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, а також доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправними рішенням та діями відповідача і завданням позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн задоволенню не підлягає.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/204/25 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 по справі № 440/204/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді А.О. Бегунц Я.М. Макаренко