Справа № 240/23309/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/23309/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.10.2024 №83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, з 23.09.2024.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачами протиправно відмовлено йому в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Вважає, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області дійшло хибного висновку, що станом на 01.01.1993 документально підтверджений період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 місяці 19 днів. Згідно оскаржуваного рішення, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області не зараховано до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення період з 01.09.1985 по 24.06.1989, з 01.09.1989 по 12.07.1990, оскільки у цей час позивач навчався у м.Києві, а також період з 08.12.1990 по 28.11.1992, оскільки в цей час позивач проходив військову строкову службу. Разом з тим, відповідачами безпідставно не взято до уваги, що під час навчання позивач щотижня та у вихідні і святкові дні приїжджав до батьків у м.Коростень (460 кал.днів), а також на зимові та літні канікули і виробничу практику (418 кал.днів); з 28.06.1989 по 31.08.1989 (65 кал.днів) - період проживання з батьками в м.Коростень до вступу в інститут; 35 дів під час навчання в інституті; з 14.07.190 по 07.12.1990 (147 кал.днів) - проживання з батьками після відрахування з інституту; 50 діб відпустки під час проходження військової служби; з 29.11.1992 по 31.12.1992 (33 кал.дні) - проживання з батьками в м.Коростені після повернення з лав армії. Вважає, що період його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років підтверджується цими доказами, тому просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 02.01.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення усього 0 років 3 місяці 21 день.

Зокрема до періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення не зараховано період проходження військової служби з 08.12.1990 по 28.11.1992 згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 08.12.1990, оскільки відсутня інформація про місце розташування військової частини; період навчання з 26.04.1986 по 24.06.1989 (повний період навчання з 01.09.1985 по 24.06.1986), згідно диплому від 27.06.1989 НОМЕР_2 в Київському електромеханічному технікумі залізничного транспорту ім. М. Островського та період з 01.09.1989 по 13.07.1990, згідно архівної довідки від 30.08.2024 № 01-25/2063 в Київському національному університеті технологій і дизайну, так як м. Київ не відноситься до зон радіоактивного забруднення. Крім того, при обчисленні періоду проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення до уваги не взято інформацію про встановлення термінів канікул та виробничих практик, так як для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку особам, що потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до чинного законодавства передбачено лише постійне проживання та робота на територіях радіоактивного забруднення. Також не взято до уваги довідку від 07.11.2024 № 364-д, видану Київським електромеханічним фаховим коледжем,осікльки на дату подачі заяви від 24.09.2024 така довідка відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи та довідки навчальних закладів не передбачені абз. 5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1, щодо визначення факту проживання на забрудненій території.

Оскільки за доданими документами станом на 01.01.1993 не підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, у позивача відсутнє право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону № 796.

Від ГУ ПФУ в Житомирській області відзив на позовну заяву не надходив.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 24.09.2024 про призначення пенсії за віком.

Відповідно до принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду якої прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 01.10.2024 №83, в якому зазначено, що період постійного проживання (постійної роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 місяці 19 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 08.10.2024 № 0600-0211-8/126672 повідомив позивачу про причини відмови в призначенні пенсії.

Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 01.09.1985 по 24.06.1989 навчався на денній формі в Київському електромеханічного технікуму залізничного транспорту.

Оскільки місто Київ не знаходилось у зоні гарантованого добровільного відселення, у позивача відсутня початкова величина.

Щодо проживання або роботи позивача у цій зоні радіоактивного забруднення не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року, суд зазначає таке.

Суд зауважує, що єдиним документом, який підтверджує факт проживання потерпілого від аварії на ЧАЕС є довідка органу місцевого самоврядування, а факт роботи - трудова книжка або ж документи про період та місце роботи особи на підприємстві, установі, організації, місцем розташування яких є населений пункт у зоні радіаційного забруднення.

Відповідно до довідки Органу самоорганізації населення - Спілки голів окружних будинкових вуличних комітетів Коростенської міської ради Житомирської області від 19.11.2024 № 81/5, ОСОБА_1 з 14.07.1990 по 07.12.1990 проживав з батьками після відрахування, влаштування на роботу до дня призову до армії; 29.11.1992 по 31.12.1992 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (після несення військової служби) в період з 22.07.1970 (з дня народження) по 01.09.1985; з 19.09.1990 по 04.09.1999; з 09.04.1999 і по даний час зареєстрований і постійно проживає в м. Коростень Житомирської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991р. №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" м. Коростень Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

При цьому, згідно даних диплому НОМЕР_2 , записом 4 трудової книжки НОМЕР_3 від 01.06.1988, позивач в період з 01.09.1985 по 24.06.1989 навчався на денній формі в Київському електромеханічного технікуму залізничного транспорту.

Згідно архівної довідки №01-25/2063 від 30.08.2024 позивач з 01.09.1989 по 13.07.1990 навчався на денному відділенні Київського національного університету технологій та дизайну.

Згідно даних військового квитка НОМЕР_1 від 08.12.1990, запису у трудовій книжці НОМЕР_3 від 01.06.1988, позивач з 08.12.1990 по 28.11.1992 проходив службу в Радянській Армії.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач має посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія) серії НОМЕР_4 , видане 19.01.1994 облдержадміністрацією.

На виконання положень Закону № 1058-ІV постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 1, 2, 3, 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності).

Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17.

Крім того, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

На підставі викладеного суд, враховуючи наведені висновки та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.

Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

При цьому в контексті обставин цієї справи, суд також враховує, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23.

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року справі №572/456/17, виходячи з того, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіоактивного забруднення, наголосив, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні гарантованого добровільного відселення.

Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення, зокрема, у зв`язку із постійним проживанням в такій місцевості, з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання на денній формі/служба в армії нерозривно пов`язане з постійним місцем проживання особи, а відтак період навчання позивача у місті Києві (не віднесеного до зони гарантованого добровільного відселення) та проходження строкової військової служби спростовує факт його постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у цей період, що виключає можливість врахування цих періодів періоду до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Той факт, що позивач проходив виробничу практику у Коростенській дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії "Північно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" та проживання під час вихідних і святкових днів, канікул у батьків в м.Коростені не спростовує вище наведених висновків, оскільки проходження такої практики та перебування у батьків було періодичним, а не постійним.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області були відсутніправові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 24.09.2024, оскільки за наявними доказами станом на 01.01.1993 період його фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення становить менше 3 років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Тому оскаржуване у цій справі рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.10.2024 №83 про відмову у призначенні пенсії є правомірним, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області призначити і виплачувати пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094, РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

17.06.25