Справа № 580/6561/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 червня 2025 року справа № 580/6561/25
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

09.06.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2004 до 31.12.2007 із застосуванням базового місяця - січня 2004 року з урахуванням раніше виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2016 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 02.02.2025 із урахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4258,75 грн;

визнання протиправною бездіяльності щодо відмови перерахувати та виплатити з 01.02.2020 до 31.12.2020, з 01.02.2021 до 31.12.2021, з 01.02.2022 до 11.03.2022 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 в сумі 2481 грн, 01.01.2021 в сумі 2481 грн, 01.01.2022 в сумі 2481 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також, у зв`язку зі змінами розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та, відповідно, додаткових видів грошового забезпечення не проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2004 до 31.12.2007 із застосуванням базового місяця - січня 2004 року з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 19.09.2016 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 02.02.2025 із урахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4258,75 грн;

зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити їй з 01.02.2020 до 31.12.2020, з 01.02.2021 до 31.12.2021, з 01.02.2022 до 11.03.2022 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 в сумі 2481 грн, 01.01.2021 в сумі 2481 грн, 01.01.2022 в сумі 2481 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також, у зв`язку зі змінами розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та, відповідно, додаткових видів грошового забезпечення не проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи зазначила, що у період з 01.08.2004 до 02.02.2025 проходила військову службу у відповідача, який не виплатив індексацію за період з 01.08.2004 до 31.12.2007 з урахуванням базового місяця січня 2004 року, з 01.01.2008 до 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року, а за період з 01.03.2018 до 02.02.2025 індексація виплачувалася без урахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4258,75 грн, за період з 29.01.2020 до 31.12.2020, з 01.01.2021 до 31.12.2021, з 01.01.2022 до 11.03.2022 грошове забезпечення відповідач розраховував без множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704. Вважає, що така бездіяльність відповідача суперечить нормам чинного законодавства.

Спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Однак позовна заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Оскільки предметом спору заявлено перерахунок індексації грошового забезпечення за періоди з 01.08.2004 до 31.12.2007, з 15.02.2016 до 28.02.2018, з 01.03.2018 до 02.02.2025 та грошового забезпечення за періоди з 01.02.2020 до 31.12.2020, з 01.02.2021 до 31.12.2021, з 01.02.2022 до 11.03.2022, спірні правовідносини охоплювали часові проміжки як до, так і після внесення змін до ст. 233 КЗпП України. Період з 01.08.2004до 19 липня 2022 року регулюється положеннями ст. 233 КЗпП України в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду з позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком. Проте період з 19 липня 2022 року до 30 березня 2023 року регулюється чинною редакцією ст. 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року, КЗпП України доповнено гл. XIX «Прикінцеві положення», зокрема п. 1 якої передбачає продовження строків, визначених ст. 233 цього Кодексу на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24:00 год 30 червня 2023 року карантин скасовано. Тому з урахуванням цих правових актів позовні вимоги до 30 червня 2023 мають бути прийняті судом для розгляду.

У позовні заяві позивачка зазначила, що з 11.03.2022 звільнена з військової служби у відповідача, тобто раніше кінцевого строку позовних вимог і з приводу таких обставин позовна заява всупереч вимог пукнтів 4-5 ч.5 ст.160 КАС України не має. Про складові грошового забезпечення позивачка знала, отримуючи його щомісячно, у т.ч. відсутність нарахування та виплати індексації, під час розрахунку при звільненні.

Заявою щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення та індексації за спірні періоди позивачка звернулася 21.04.2025. Факти невиплати щомісячного грошового забезпечення позивачкою не згадуються. Тобто, лише з 21.04.2025 почала вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення за вказані вище періоди. До вказаної дати не вчиняла дій щодо реалізації свого права на отримання належного розміру грошового забезпечення та індексації.

Позивачка не врахувала, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коли дізналася, а й коли могла дізнатися про порушення своїх прав.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звертаючись до суду 09.06.2025, позивачка пропустила строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами за період з 01.07.2023 до 02.02.2025 та зобов`язана надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачці своєчасно звернутися до суду щодо нарахування та виплати їй за спірні періоди індексації грошового забезпечення та грошового забезпечення, у т.ч протягом розумного строку до відповідача позовна заява не містить.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Вказаного обов`язку позивачка не дотрималася, зважаючи, що відповідна заява позивачки відсутня. Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Отже, наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивачку надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили їй своєчасно звернутися в суд із позовом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивачки на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати їй строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали їй своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Позивачці надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачці.

СуддяАнжеліка БАБИЧ