Справа № 643/3630/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р.Справа № 643/3630/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Тимош О.М.) по справі № 643/3630/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 28.02.2025 № 01/1546, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн;

- справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою.

Разом з тим, зауважив, що жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував, тому обов`язку з`явитися у певний час до ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього не з`явилося, що свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 позов задоволено частково.

Скасовано постанову №01/1546 від 28.02.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направлено на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити в цій частині нове, яким закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вважає, що відповідачем фактично не заперечувався факт відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що свідчить відсутність відзиву на позов. Крім того, зауважує, що відповідачем не виконані вимоги ухвали суду про витребування матеріалів про адміністративне правопорушення, на підставі яких прийнята спірна постанова, що свідчить про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_1 запитуваних документів.

Як наслідок, відсутні будь-які докази, що підтверджують правомірність постанови від 28.02.2025, що мало бути підставою для її скасування та закриття провадження у справі.

Водночас, направляючи справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд на підставі п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд першої інстанції залишив поза увагою, що дана норма права застосовується лише у випадку встановлення факту складання постанови некомпетентним органом або некомпетентною особою, проте таких обставин судом не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - відповідач) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним.

28.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 складено постанову № 01/1548, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн (а.с. 7-8).

Згідно постанови, ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , надісланою засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням №974 від 16.01.2025, яке повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та вважається належним чином врученою. Таким чином, було сформовано електронне звернення №Е1351418 від 05.02.2025 ЄДРПВР «Оберіг» від ІНФОРМАЦІЯ_2 до ХРУП №2 ГУНП У в Харківській області про розшук та доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання матеріалів щодо адміністративного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. та п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 20, 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова складена з порушенням процедури її прийняття, оскільки не містить всіх відомостей, на підставі яких відповідачем встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для її скасування з направленням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно зі ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, про що свідчать відомості у оскаржуваній постанові.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що спірна постанова не містить повного опису події правопорушення, зокрема, щодо дати та часу, на який викликався позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що позбавляє можливості суд оцінити своєчасність повідомлення ОСОБА_1 про необхідність з`явитися до РТЦК, та як наслідок встановити наявність/відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова №01/1546 від 28.02.2025 не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, що є підставою для її скасування.

Колегія суддів зазначає, що фактично суд першої інстанції надав оцінку процедурним порушенням відповідача під час складання спірної постанови, тоді як наявності або відсутності факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП судом не встановлювалось.

Водночас, підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є встановлення факту відсутності в діях особи його складу, тоді як зазначених обставин в межах цієї справи не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирішення питання про закриття провадження є передчасним.

В апеляційній скарзі позивач також не висловлює незгоди з мотивами суду першої інстанції, з яких скасована спірна постанова та у прохальній частині просить залишити судове рішення в цій частині без змін.

Відповідачем також не оскаржується судове рішення в частині задоволення позову про скасування постанови від 28.02.2025.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не надає оцінки спірній постанові на предмет її правомірності або протиправності.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідачем не в повній мірі встановлено дійсні обставини поведінки позивача як військовозобов`язаного в особливий період (в оскаржуваній постанові належним чином не описано об`єктивну сторону правопорушення, яке ставиться у вину позивачу), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення слід надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апелянта про відсутність доказів, якими підтверджується правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже зазначалось, позивачем не оскаржується судове рішення в частині задоволення позову та мотивів скасування спірної постанови.

З урахуванням наведеного колегія суддів не надає оцінки наявності або відсутності факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Доводи скаржника, щодо відсутності у суду першої інстанції правових підстав застосування п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України з огляду на те, що спірна постанова складена уповноваженою особою та уповноваженим органом колегія суддів відхиляє, оскільки зазначеною нормою КАС України не передбачено виключного переліку випадків, за яких справа про адміністративне правопорушення направляється на новий розгляд, в тому числі лише за обставин прийняття рішення не уповноваженим органом.

Водночас, допущені відповідачем процедурні порушення при прийнятті спірної постанови є наслідком направлення справи на новий розгляд для повного та належного вирішення питання про можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 по справі № 643/3630/25 в частині відмови в задоволенні позову про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц