Справа № 280/11141/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11141/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової АС.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року

у справі №280/11141/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 17.01.2022 № форма «С», яким за порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» застосовано штраф в розмірі 6 800,00 грн.;

від 17.01.2022 № форма «С», яким за порушення ч.20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» застосовано штраф в розмірі 17 000,00 грн.;

від 17.01.2022 № форма «С», яким за порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штраф в розмірі 1 515,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності з 18.11.2020. Засобами поштового зв`язку 14.12.2021 позивач отримав акт № 11547/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 25.11.2021 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог ПК України, КЗпП України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою правління НБУ №148 від 29.12.17, та інших НПА, що підлягають перевірці. Під час проведення перевірки позивач присутній не був, уповноважених представників позивача також на місці не було. Позивача не ознайомлювали з наказом про проведення перевірки. Фактично перевірка проведена не відносно позивача, а відносно третьої особи, натомість на позивача покладено відповідальність що є грубим порушенням.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами контролюючого органу дотриманий порядок призначення та проведення фактичної перевірки, судом не встановлено фактів порушення процедури проведення перевірки та оформлення її результатів. За встановлених у справі обставин суд визнав такими, що підтверджуються матеріалами справи порушення позивачем вимог ст. 15 Закону №481/95-ВР в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії та ст. 15-3 Закону №481/95-ВР щодо здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутності у суб`єкта господарювання статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, а також вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР в частині проведення розрахунків без застосування РРО та п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР щодо порушення порядку ведення обліку товарів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник наполягає, що наказ про проведення перевірки, як цього вимагає п.80.2 ст. 80 ПК України, ФОП ОСОБА_1 не вручався і його жодним чином не повідомлено в подальшому про те, що перевірка була проведена, не вимагалось жодних пояснень чи документів. Висновки, прийняті за результатами перевірки, є однобічними і недостовірними. ФОП ОСОБА_1 не здійснює торгівлю сидром взагалі, такий товар відсутній в асортименті, навіть прибуткові документи на нього відсутні. ОСОБА_2 орендує частину приміщення і використовує його для власної господарської діяльності, за яку ФОП ОСОБА_1 не може нести відповідальності в силу ст.ст. 61, 62 Конституції України, відповідно до яких юридична відповідальність носить індивідуальний характер, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. З самого акту перевірки не вбачається, що стало підставою для її призначення та проведення, всупереч мораторію на проведення перевірок, що є грубим порушенням вимог ПК України та свідчить про недійсність результатів такої перевірки. Також скаржник посилається на те, що відсутність позивача за адресою магазину та факт не здійснення ним господарської діяльності підтверджено постановами про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у справі № 313/1609/21 та у справі 313/1608/21.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 18.11.2020 зареєстрований як фізична особа-підприємець (номер запису: 000110838). Основним видом діяльності за КВЕД є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі ст.19-1, 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України видано наказ від 11.11.2021 №3284-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )», яким зобов`язано провести з 15.11.2021 тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 по день закінчення фактичної перевірки, з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; наявності ліцензій та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів в Україні.

Копія наказу від 11.11.2021 №3284-п та направлення на перевірку від 12.11.2021 №5307, №5309 вручено (пред`явлено) ОСОБА_2 як продавцю.

За результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Запорізькій області складений Акт фактичної перевірки від 25.11.2021 №11547/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 25.11.2021, відповідно якого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в об`єкті торгівлі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 порушено вимоги:

пунктів 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

ч. 6 ст.15-3, ч.20 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

ст. 24 Кодексу законів про працю України, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Так, в ході перевірки виявлено: здійснення реалізації алкогольних напоїв, а саме: продаж 0,5 л. сидру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по ціні 15,00 грн, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (сидром); проведення розрахунків при реалізації 0,5 л. сидру «Клубничний» по ціні 15,00 грн, без застосування реєстратора розрахункових операцій, фіскальний касовий чек не видано; реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, а саме: 0,5 л. сидру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у пластиковому стакані для споживання на місці, по ціні 15,00, без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування; ведення обліку товарів за місцем їх реалізації, або зберігання з порушенням порядку встановленого законодавством, а саме: відсутні первинні документи (видаткові накладні), що підтверджують походження товару на загальну суму 1 500,00 грн.; перевіркою встановлено використання праці найманої особи без оформлення трудових відносин, а саме - ОСОБА_2 , яка виконує обов`язки продавця, повідомлення про прийняття зазначеного працівника на роботу до Головного управління ДПС у Запорізькій області не подавалось.

Як зазначено в акті фактичної перевірки, перевірка проведена в присутності продавця ОСОБА_2 .

Від підпису та отримання примірника акту перевірки ОСОБА_2 відмовилась, по що зазначено в самому акті фактичної перевірки.

Примірник акту фактичної перевірки №11547/08/01/07/09/ від 25.11.2021 направлено позивачу засобами поштового зв`язку, отримано ним 14.12.2021.

ФОП ОСОБА_1 надано заперечення від 21.12.2021 на акт фактичної перевірки №11547/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 25.11.2021, в яких заперечується висновки акту.

Головне управління ДПС у Запорізькій області листом №876/6/08-01-07-09-07 від 11.01.2022 за результатами розгляду заперечень надало відповідь, згідно якої факти встановлених в акті порушень відповідають вимогам законодавства, заперечення ФОП ОСОБА_1 не задовольняються.

На підставі акту фактичної перевірки №11547/08/01/07/09/ від 25.11.2021 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 17.01.2022 на суму штрафу у розмірі 6 800,00 грн. (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за порушення ч. 6 ст.15-3, ч.20 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»);

№ від 17.01.2022 на суму штрафу у розмірі 17 000,00 грн. (адміністративні штрафи та інші санкції, ч. 20 ст.15-3, ч. 20 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»);

№ від 17.01.2022 на суму штрафу у розмірі 1 515, 00 грн. (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг за порушення пунктів 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Не погодившись зі означеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, виходить з такого.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.

Водночас, незважаючи на відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення.

Відповідно пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, зазначених у цьому пункті.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст.80 ПК України).

За правилами п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються, в тому числі, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

В спірному випадку, згідно наказу від 11.11.2021 №3284-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » підставою проведення фактичної перевірки позивача визначено пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до наданих відповідачем пояснень, що не спростовується матеріалами справи, листом ДПС України від 01.11.2021 №24367/7/99-00-07-05-02-07 повідомлено контролюючі органи про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібний продаж підакцизних товарів та мають середньомісячний виторг у червні-серпні 2021 року менш 5,0 тис.грн. згідно додатку.

Отже, наведена у вказаному листі ДПС України інформація може розглядатись як передбачена пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України підстава для прийняття наказу та, відповідно, проведення фактичної перевірки.

Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 за результатом аналізу підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що в цьому підпункті достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Стосовно дотримання контролюючим органом вимог п.81.1 ст.81 ПК України судом першої інстанції правильно встановлено, що копію наказу від 11.11.2021 №3284-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )» та направлення від 12.11.2021 № 5307, № 5309 вручено (пред`явлено) продавцю ОСОБА_2 , про що свідчить її особистий підпис на копіях направлень від 12.11.2021 №5307 та № 5309.

З огляду на зміст акту фактичної перевірки, а також складеного опису фактичних залишків запасів, товарно-матеріальних цінностей, виявлених під час проведення перевірки, станом на 19.11.2021, підписаних ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 була обізнана щодо того, який саме суб`єкт господарювання перевірявся, мала безпосередній доступ до товару, водночас, не заперечувала щодо отримання направлень на проведення перевірки та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де саме і здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Доводи позивача, що між ним та ОСОБА_2 (як фізичною особою) укладено договір від 01.11.2021 № 01-11/1 суборенди частини нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , в межах якого ОСОБА_2 використовує його для власної господарської діяльності, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують фактів, виявлених в результаті фактичної перевірки, як то правильно зазначено судом першої інстанції.

Сам факт укладення вказаного договору не є свідченням здійснення ОСОБА_2 на час проведення фактичної перевірки господарської діяльності або того, що реалізований товар належав саме їй. Докази здійснення господарської діяльності в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача, іншою особою, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані. Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що договір суборенди від 01.11.2021 № 01-11/1 укладений щодо нежитлового приміщення, розташованого за іншою адресою АДРЕСА_2 , тому не є належним доказом в розумінні ст.73 КАС України.

Щодо посилання позивача на проведення фактичної перевірки під час дії мораторію, передбаченого п. 52-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку таким доводам, оскільки вказаною нормою в редакції на час виникнення спірних правовідносин встановлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема: фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, законодавець передбачив можливість проведення фактичної перевірки з питань здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав визначених пп. 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Цього кодексу.

За таких обставин, наведені позивачем обставини щодо процедурних порушень контролюючим органом проведення фактичної перевірки є безпідставними.

Щодо виявлених в ході фактичної перевірки порушень, суть яких полягає в реалізації за відсутності відповідної ліцензії сидру на розлив без застосування РРО та без видачі чеку, що є порушенням п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, ч.6 ст.15-3, ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, позивач зазначає, що не здійснює торгівлю сидром взагалі, такий товар відсутній в асортименті, навіть прибуткові документи на нього відсутні. Також вказує, що під час реалізації товару позивача не було на місці, а реалізацію товару здійснювала ОСОБА_2 , яка не є найманим співробітником позивача, а самостійно орендує частину приміщення для власної діяльності.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що наведені позивачем доводи не відповідають фактичним обставинам.

Позивач не заперечує, що за його відсутності в магазині перебувала ОСОБА_2 , і в той же час не спростовує встановленого відповідачем і підтриманого судом першої інстанції факту того, що ОСОБА_2 виконувала обов`язки продавця, мала безпосередній доступ до товару, про що судом апеляційної інстанції зазначено вище.

Стосовно твердження позивача про відсутність в асортименті такого товару як сидр суд апеляційної інстанції з`ясував, що у складеному за участі ОСОБА_2 і підписаному нею описі фактичних залишків запасів, товарно-матеріальних цінностей, виявлених під час проведення перевірки, станом на 19.11.2021, значиться «Сидр клубника» 50 літрів по ціні 30 грн. за літр на суму 1500 грн.

Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів (ч. 6 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР).

Відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; порушення вимог статті 15-3цього Закону - 6800 гривень.

Щодо порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, суд зазначає таке.

Згідно із пунктами 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР в редакції на час виникнення спірних відносин суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до ст.20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За такого правового регулювання в контексті спірних відносин, є правильним висновок контролюючого органу про порушення позивачем ст. 15, ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР та п.1, 2, 12 ст.3 Закону №265/95-ВР, виявлені відповідачем в ході перевірки обставини є підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до ст.17 Закону №481/95-ВР та ст.17, 20 Закону №265/95-ВР.

Стосовно доводів позивача, що відповідач намагається двічі притягнути позивача до відповідальності за одне й те саме порушення, враховуючи складені відносно позивача протоколи № 4174 від 07.12.2021, №4175 від 07.12.2021, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України, на яку посилається позивач, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В даному випадку до позивача оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями застосовані передбачені Законом №481/95-ВР і Законом №265/95-ВР штрафні (фінансові) санкції, що за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю.

Складені відносно позивача протоколи про адміністративне правопорушення № 4174 від 07.12.2021, №4175 від 07.12.2021 мали на меті притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка є окремим видом відповідальності, тому можливе одночасне притягнення особи до адміністративної і фінансової відповідальності не є порушенням ст.61 Конституції України, про яке помилково вказує позивач.

Щодо посилання позивача на постанови Веселівського районного суду Запорізької області від 16.02.2022 у справі № 313/1609/21 та від 16.02.2022 у справі № 313/1608/21, якими провадження в адміністративних справах відносно позивача за обвинуваченням у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП та ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, відповідно, закрито за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ч.6 ст. 78 КАС України, надав належну оцінку доводам позивача з цього приводу та зазначив, що висновки Веселівського районного суду Запорізької області про закриття адміністративного провадження у справах № 313/1609/21 та 313/1608/21 у зв`язку з відсутністю складу правопорушення ґрунтуються на відсутності переконливих, чітких та узгоджених між собою доказів і є саме правовою оцінкою, наданою судом обставинам справи.

При цьому, у постановах Веселівського районного суду Запорізької області про закриття адміністративного провадження у справах № 313/1609/21 та 313/1608/21 не встановлено факту відсутності позивача за адресою магазину та факт не здійснення ним господарської діяльності, у зв`язку з чим суд першої інстанції, керуючись повноваженнями, наданими процесуальним законом, на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) самостійно кваліфікував поведінку особи і дійшов власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 в адміністративній справі №160/21066/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров