Справа № 367/10706/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про:

- визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті № 001792 від 26.09.2024, винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Кононенко Оленою.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.12.2024 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції з огляду на те, що саме позивач є відповідальним суб`єктом у спірному випадку за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи ст. 14 вказаного Кодексу.

Також, відповідач вважає, що розглянув справу про адміністративне правопорушення у відповідності до порядку її розгляду та у строк, зважаючи на його можливе продовження на виконання приписів ч. 1 ст. 250 Господарського Кодексу України та дію воєнного стану на території України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як не заперечується сторонами у справі, позивач, станом на час спірних правовідносин, був директором ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» ().

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2024 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у місті Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Кононенко Оленою винесено постанову № 001792 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні Правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн.

Згідно вказаної постанови, 03.04.2024 за результатами здійснення габаритно-вагового контролю за адресою м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 8, під час здійснення рейдової перевірки, встановлено, що вантажовідправником ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», згідно з ТТН № 1 від 03.04.2024, внесено відомості, що не відповідають нормативно-встановленим даним, а саме: перевищують такі понад 30% при перевезені подільного вантажу.

Як вбачається з копії товарно-транспортної накладної № 1 від 03.04.2024, автоперевізник ТОВ «ЮНІГРАН» здійснював перевезення власним транспортним засобом SCANIA днз НОМЕР_1 , вантажовідправник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», вантажоодержувач ТОВ «БЕТОН КОМПЛЕКС», вантажу - пісок, масою (брутто) 5,700 т.

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу SCANIA Р440 днз НОМЕР_1 є ТОВ «ЮНІГРАН».

Також колегія суддів встановила, що відносно водія ТОВ «ЮНІГРАН» ОСОБА_2 складено Протокол від 03.04.2024 ІІ № 0007335 за наслідком невиконання письмової вимоги посадової особи Укртрансбезпеки щодо слідування транспортного засобу до місця зваження, чим порушено ст. 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В подальшому, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29.04.2024, яке набрало законної сили 10.05.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 850 грн.

05.08.2024 відповідач склав лист № 66932/30/24-24, яким викликав позивача для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 14.08.2024.

Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.09.2024 № 80025/628/24-24 позивача повторно було викликано для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 26.09.2024.

Як підтверджено копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, вказані листи відправлені позивачу. Також, у листах зазначена електронна адреса для відправки, згідно ЄДР - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскаржувана постанова направлена позивачу за вказаними вище адресами листом відповідача від 27.09.2024 № 84859/30/24-24 та отримана 14.10.2024.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до адміністративної відповідальності притягнуто особу, яка фактично не вчиняла адміністративного правопорушення та не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, на момент прийняття оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідачем протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності поза межами встановленого двомісячного строку.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із частинами 1 та 4. ст. 132-2 КпАП України внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 відсотків до 10 відсотків включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб-підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправників у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 30 відсотків, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, на вантажовідправника покладається відповідальність за внесення (зазначення) ним відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Як не заперечується сторонами у справі, позивач, станом на час спірних правовідносин, був директором ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» ().

Як встановлено вище, в товарно-транспортній накладній № 1 від 03.04.2024, зазначено наступне: автоперевізник - ТОВ «ЮНІГРАН» здійснював перевезення власним транспортним засобом SCANIA днз НОМЕР_1 , вантажовідправник - ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», вантажоодержувач - ТОВ «БЕТОН КОМПЛЕКС», вантаж - пісок, масою (брутто) 5,700 т.

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача, зазначені в позовній заяві, що у товарно-транспортній накладній зазначено відповідальну особу вантажовідправника - ОСОБА_3 (диспетчер), який і несе відповідальність, тому що позивач до суду першої чи апеляційної інстанції не надав жодного документу на підтвердження вказаного, як то посадова інструкція, договір тощо.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III (Закон № 2344-III), вантажовідправник - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Керуючись ст. 51-1 Закону № 2344-III вантажовідправник має право на: передачу вантажоперевізнику для перевезення; відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу. Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника(прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці),прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію; здійснювати в установленому порядку страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків підчас перевезення вантажів; відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.

Статтею 279-5 КпАП України передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Як вказано вище, ст. 132-2 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу, що накладається на спеціального суб`єкта - уповноважену посадову особу вантажовідправника.

Відповідно до ст. 14 КпАП України посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення зв`язані недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до службових обов`язків.

Тобто, приписи статті 132-2 КпАП України підлягають застосуванню в сукупності із ст.14 КпАП України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, правильно встановив відповідальну особу вантажовідправника на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якою є позивач - ОСОБА_1 .

Натомість суд першої інстанції прийшов до невірних висновків під час визначення відповідальної особи за вчинення спірного адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку питанню дотримання відповідачем строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КпАП України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За приписами п. 7 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате - підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, норми КпАП України не містять визначення поняття «триваюче правопорушення».

Колегія суддів вважає, що порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж є разовим правопорушенням, з огляду на те, що таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент здійснення розрахунку.

Зважаючи на те, що адміністративне правопорушення вчинено 03.04.2024, а оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята 26.09.2024, правильним є висновок суду першої інстанції про накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ст. 38 КпАП України.

Так, встановлення порушення відповідачем строку накладення адміністративного стягнення є самостійною підставою для скасування відповідної постанови.

Доводи відповідача, що запровадження воєнного стану в Україні є поважною причиною для пропуску строків притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів відхиляє, тому що факт запровадження воєнного стану сам по собі не звільняє орган від обов`язку дотримання вимог законодавства, зокрема щодо строків накладення адміністративного стягнення. Приписи КпАП України не містять положень, щодо можливості зупинення або продовження вказаних строків у зв`язку із введенням воєнного стану.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, однак обґрунтував своє рішення без урахування всіх фактичних обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення у мотивувальній частині.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2024 року - змінити в мотивувальній частині.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко