Справа № 520/7626/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р. №520/7626/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА" (просп. Любові Малої, буд. 93,м. Харків,61020) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61057) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

Визнати протиправним та скасувати прийнятий Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, наказ від 06.03.2025 року №1129-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Спецбудмонтаж-Україна» (61020, м. Харків, проспект Любові Малої, 93; ).

В обґрунтування позову позивачем вказано, що наказ прийнятий Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 06.03.2025 року №1129-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Спецбудмонтаж-Україна» є протиправним. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (податковий номер 36457169) з питання неподання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, про контрольовані операції (далі - КО) здійснені ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» з контрагентом-нерезидентом ООО Агролига Груп (AGROLIGA GROUP PLC) (Кіпр) згідно поданих Звітів про контрольовані операції за 2015-2016 звітні роки. Копію наказу ГУ ДПС у Харківській області від 06.03.2025 року № 1129-п, повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 06.03.2025 № 248/20-40-23-01-10 та запит про надання копій первинних документів від 06.03.2025 № 891/Ж 12/20-40-23-01 -10 направлено 06.03.2025 року засобами поштового зв`язку листом з повідомленням про вручення (вручено - 07.03.2025 року) та через електронний кабінет. Дата та час доставки в електронний кабінет - 06.03.2025 року. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, а адміністративний позов таким, який не підлягає задоволенню.

Представником позивача подано відповідь на відзив та зазначено, що платник податків має право оскаржити наказ податкового (контролюючого) органу про проведення перевірки платника податків, незалежно від її виду та від того, чи проведена така перевірка, міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 27 січня 2015 року №21-425а14, від 9 лютого 2016 року у справі №826/5689/13-а, від 16 лютого 2016 року у справі №826/12651/14 та Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2016 року у справі №К/800/61414/14, від 29 листопада 2016 року №К/800/53451/15. Вищевказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 березня 2018 року у справі №812/602/17 (ЄДРСРУ №72965595) відповідно до якого «право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

06.03.2025 Головне управління ДПС у Харківський області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1, пункту 61.2 статі 61, підпунктів 62.1.3, 62.1.4 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту. 78.1.15 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35' пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ. «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N? 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - Кодекс), у зв?язку з неподанням Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (податковий номер 36457169) документації із трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктом 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 Кодексу, видано наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» за №1129-п.

Підставами для призначення позапланової перевірки стало неподання документації із трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Кодексу, про контрольовані операції здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (податковий номер 36457169) протягом 2015-2016 звітних років із контрагентом - нерезидентом ООО Агролига Груп (AGROLIGA GROUP PLC) (Kinp).

06.03.2025 відповідачем було направлено на адресу позивача лист №891/Ж12/20-40-23-01-10 з проханням надати у повному обсязі наступні документи: відомості про посадових осіб, відповідальних за фінансово-господарську діяльність підприємства (керівник і головний бухгалтер) за період, що перевіряється, наказів про призначення та звільнення із займаної посади; штатний розклад (діючий у перевіряємому періоді, та на момент перевірки), інформацію про чисельність персоналу на підприємстві; відомості щодо наявності права власності та/або користування нежитловими приміщеннями, наявності зареєстрованого нерухомого майна (офісних, виробничих, складських приміщень, та приміщень іншого призначення), договори оренди та права власності на землю в яких здійснює свою діяльність підприємство; перелік основних засобів, які перебувають у підприємства на праві власності чи користування, їх функціональне призначення та місце розташування; оборотньо-сальдову відомість по бухгалтерському рахунку 10 «Основнізасоби».

Головним управлінням ДПС в Харківській області складено акт від 10.04.2025 № 3437/20-40-23-01-05/36457169 про ненадання до перевірки ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (код за ) первинних документів, пояснень, інформації, довідок, тощо, відповідно до якого зазначено, що станом на 10.04.2025 року ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» не надано первинні документи, які є предметом перевірки.

Головним управлінням ДПС в Харківській області на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №1129-п від 06.03.2025 року проведено перевірку, за наслідками якої було складено акт Головного управління ДПС в Харківській області від 21.04.2025 № 17465/20-40-23-01-05/36457169 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з Обмеженою Відповідальністю «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (податковий номер 36457169), з питань неподання документації з трансфертного ціноутворення за 2015-2016 звітні роки, відповідно до п. п. 39.4.6 пункту 39.4 ст. 39 Кодексу.

Не погоджуючись зі спірним наказом відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Приписами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Термін «публічно-правовий спір», відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України, означає спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно пунктів 1, 7, 19 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) як джерело права

Право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Згідно абзацу 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Відповідно до пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 проаналізувавши положення пункту 19 частини першої статті 4 КАС України у взаємозв`язку із рішеннями Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі №3/35-313 та від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 у справі № 1-10/2008, дійшла висновку, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що хоча неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, однак може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Окрім того, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду постановою від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, де у випадку, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Як встановлено з матеріалів даної справи, 06.03.2025 відповідачем було направлено на адресу позивача лист №891/Ж12/20-40-23-01-10 з проханням надати у повному обсязі наступні документи: відомості про посадових осіб, відповідальних за фінансово-господарську діяльність підприємства (керівник і головний бухгалтер) за період, що перевіряється, наказів про призначення та звільнення із займаної посади; штатний розклад (діючий у перевіряємому періоді, та на момент перевірки), інформацію про чисельність персоналу на підприємстві; відомості щодо наявності права власності та/або користування нежитловими приміщеннями, наявності зареєстрованого нерухомого майна (офісних, виробничих, складських приміщень, та приміщень іншого призначення), договори оренди та права власності на землю в яких здійснює свою діяльність підприємство; перелік основних засобів, які перебувають у підприємства на праві власності чи користування, їх функціональне призначення та місце розташування; оборотньо-сальдову відомість по бухгалтерському рахунку 10 «Основнізасоби».

Головним управлінням ДПС в Харківській області складено акт від 10.04.2025 № 3437/20-40-23-01-05/36457169 про ненадання до перевірки ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (код за ) первинних документів, пояснень, інформації, довідок, тощо, відповідно до якого зазначено, що станом на 10.04.2025 року ТОВ «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» не надано первинні документи, які є предметом перевірки.

Головним управлінням ДПС в Харківській області на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №1129-п від 06.03.2025 року проведено перевірку, за наслідками якої було складено акт Головного управління ДПС в Харківській області від 21.04.2025 № 17465/20-40-23-01-05/36457169 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з Обмеженою Відповідальністю «СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА» (податковий номер 36457169), з питань неподання документації з трансфертного ціноутворення за 2015-2016 звітні роки, відповідно до п. п. 39.4.6 пункту 39.4 ст. 39 Кодексу, який було направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отриманий позивачем, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто, позивач був належним чином обізнаний про завершення перевірки, ознайомлений з її результатами, а також не позбавлений права на оскарження рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Пунктом 19 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 зазначено, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, слід дійти висновку, що у разі якщо контролюючим органом проведено перевірку на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА".

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУДМОНТАЖ-УКРАЇНА" (просп. Любові Малої, буд. 93,м. Харків,61020) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61057) про визнання протиправним та скасування наказу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Пасечнік О.В.