Справа № 500/1289/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1289/25

17 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматися від вчинення дій, спрямованих на призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 був затриманий на вулиці у місті Тернополі представниками об`єднаного міського ІНФОРМАЦІЯ_3 та під дією примусу доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час першого спілкування з представниками відповідача, а також після доставлення до приміщень відповідача, позивач пред`явив довідку № 611 видану замість військового квитка призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 04 травня 2006 року. Відповідно до даної довідки ОСОБА_1 виключений з військового обліку 04 травня 2006 року згідно Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" по ст. 37 п.5 "г".

Проте ігноруючи отриману інформацію, представники ІНФОРМАЦІЯ_4 вручили йому повістку на відправку з наказом з`явитися 14 січня 2025 року о 06:00 год, підписану Начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте позивач не погоджується із такими діями відповідача та вказує, що станом на момент затримання 13.02.2025, позивач згоди на проходження військової служби у добровільному порядку не давав, а факт виключення позивача з військового обліку свідчить про те, що ОСОБА_1 більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232- ХІІ та статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою судді від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.04.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що позивач не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до витягу з єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".

Тому, на переконання представника, заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

24.04.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що з огляду на те, що позивач на момент призову на військову службу з 04.05.2006 був виключений з військового обліку як такий, що засуджений до позбавлення волі, а чинне законодавство України не передбачає поновлення на військовому обліку виключених, то законних підстав для взяття останнього на військовий облік у відповідача не було.

Вказано, що на момент затримання позивач не надавав добровільної згоди на проходження військової служби та не підписував контракт. Проте всупереч всього, відповідач вручив ОСОБА_1 повістку на відправку з наказом з`явитися 14 січня 2025 року о 06:00, підписану Начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Згідно повістки на відправку ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 наказано 14.02.2025 о 06:00 год. з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у даній повістці вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 призивається з 14.02.2025 на військову службу відповідно до Указу Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію".

Проте позивач не погоджується із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вручення йому повістки та призову з 14.02.2025 на військову службу, оскільки він виключений з військового обліку 04.05.2006 по ст.37 п.5 "г" Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (в редакції, що діяла в 2006 році), що підтверджується довідкою №611 від 04.05.2006 виданою військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі - Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому, Указами Президента України продовжено строк проведення загальної мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 3543-XII:

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (абзац п`ятий);

система військового обліку - сукупність систем військового обліку органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, які структурно складаються із керівників як організаторів ведення військового обліку, служб персоналу (посадових осіб), які безпосередньо ведуть військовий облік, об`єктів військового обліку - призовників, військовозобов`язаних, резервістів та засобів автоматизації процесів ведення військового обліку з використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених цим Законом та іншими законами України (абзац тринадцятий).

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із частиною п`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що він виключений з військового обліку 04.05.2006 по ст.37 п.5 "г" Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" (в редакції, що діяла в 2006 році), що підтверджується довідкою №611 від 04.05.2006 виданою військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Так, згідно ч.5 ст.37 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу", в редакції, що була чинною 04.05.2006, виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:

а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

б) які досягли граничного віку перебування в запасі;

в) які припинили громадянство України;

г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів;

д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею;

е) які померли.

Необхідно зауважити, що на час розгляду справи до Закону №2233-XII внесені зміни та Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" (набрав чинності 18 травня 2024 року), статтю 37 Закону №2233-XII викладено у новій редакції.

Зокрема, частиною 6 статті 37 №2233-XII установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Тобто, на даний час відсутня така підстава для виключення з військового обліку, як "засудження до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів".

Поряд із цим суд зазначає, що виключення особи з військового обліку означає, що така втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. Зокрема така особа не може бути призвана під час мобілізації, після виключення з обліку не зобов`язана проходити ВЛК, оновлювати облікові дані, такій особі не можна вручати повістку.

З 04.05.2006 позивач є особою виключеною з військового обліку.

В ході розгляду справи судом не здобуто та суду не надано доказів зміни статусу позивача на військовозобов`язаного, в тому числі шляхом надання його згоди на проходження військової служби у добровільному порядку.

Тим більше, відповідач сам у відзиві вказує, що позивач не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до витягу з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".

Проте, у повістці на відправку відповідач ідентифікує особу ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, без будь-яких на те підстав.

Тому з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вручення ОСОБА_1 повістки на відправку, якою військовозобов`язаний ОСОБА_1 призивається з 14.02.2025 на військову службу відповідно до Указу Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію", що є належнім та достатнім для ефективного відновлення порушеного права.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від вчинення дій, спрямованих на призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, то суд відмовляє у її задоволенні як передчасної, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

За приписами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вручення ОСОБА_1 повістки на відправку, якою військовозобов`язаний ОСОБА_1 призивається з 14.02.2025 на військову службу відповідно до Указу Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.