Справа № 400/13372/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/13372/23

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 17.01.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період з 24.01.2023 по 18.08.2023; зобов`язання видати наказ, яким перерахувати та виплатити йому за період з 24.01.2023 по 18.08.2023 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що, під час виконання бойових завдань 24.01.2023 та 05.03.2023, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивач отримав бойове травмування, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах охорони здоров`я, однак, відповідачем протиправно не видано наказ щодо виплати йому додаткової винагороди, визначеної Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, збільшеної до 100000грн. за весь період перебування на стаціонарному лікуванні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 01.06.2023 по 12.06.2023; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розрахунку до 100000грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 01.06.2023 по 12.06.2023, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанцій частково задовольняючи позовні вимоги вказав, що у період з 01.06.2023 по 12.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травмування, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідною медичною документацією, на підставі чого він має право на отримання додаткової винагороди, визначеною Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, у збільшеному розмірі до 100000грн.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні решти позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено нарахування та виплату відповідачем грошової винагороди у розмірі 100000грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що за травень 2023 року у позивача не виникло підстав для отримання збільшеної грошової допомоги з підстав накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що з боку військової частини відсутні будь-які протиправні дії щодо здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000грн. відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за період з 01.06.2023 по 12.06.2023, оскільки позивач не звертався до командування військової частини із відповідним рапортом та не надавав медичну документацію, яка б підтвердила проходження стаціонарного лікування за спірний період.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29.12.2022 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . /а.с.26/

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №320 від 09.11.2023 позивача виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям на нове місце служби. /а.с.86/

24.01.2023 та 05.03.2023 під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини (виконання бойових завдань у складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 у відрядженні до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі бойового розпорядження від 09.09.2022) позивач отримав поранення внаслідок артилерійського обстрілу в с.Водяне Ясинуватського району Донецької області, що підтверджується довідками ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми №372 від 06.02.2023, №1044 від 28.03.2023. /а.с.23 з.б-24/

Після отриманих поранень, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди: з 25.01.2023 по 27.01.2023 в МКЛ №4 м.Дніпро відповідно до виписки з медичної карти №2953; /а.с.18/

з 27.01.2023 по 14.02.2023 у КНА «Криворізька міська лікарня №16» КМР згідно виписки із медичної карти №367/104; /а.с.17/

з 22.05.2023 по 12.06.2023 у КНА «Криворізька міська лікарня №16» КМР згідно виписки із медичної карти №1811/11. /а.с.12 з.б-13/

Згідно довідки ВЛК №2180 від 15.08.2023 проведено медичний огляд позивача та зроблено висновок: «наслідки повторних вибухових травм (24.01.2023, 05.03.2023). Травма легкого ступеню важкості. Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі ст.ст.39-б, 17-в, 75-в графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Непридатний до служби зі зброєю, державною таємницею та керування транспортними засобами». /а.с.21 з.б./

Відповідно до довідки про грошове забезпечення за 2023 рік №5936 від 25.11.2023 позивачу виплачена додаткова грошова винагорода відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 у таких розмірах: січень 5161,29грн.; лютий 100000грн.; березень 65000грн.; квітень 28709,68грн.; травень 30000грн.; з червня по серпень 0грн. /а.с.87/

На думку позивача, відповідач протиправно не видає наказ про виплату йому додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168 від 28.02.2022 у збільшеному розмірі до 100000грн. за період проходження стаціонарного лікування, після поранення, внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини за період з 24.01.2023 по 18.08.2023, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч.1 ст.9 Закон №2011-XII).

Згідно з абз.1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №168, п.1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За аналізом наведених правових норм можна дійти висновку, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (надалі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

У довідці обов`язково зазначається: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.04.2024 у справі №340/5387/22, від 05.09.2024 у справі №340/5390/22, від 27.11.2024 у справі №380/20587/23.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідок військової частини НОМЕР_1 про обставини травми від 06.02.2023 №372, від 28.03.2023 №1044 в районі виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, 24.01.2023 та 05.03.2023 позивач отримав бойові травмування, внаслідок ворожого мінометного обстрілу.

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я підтверджується медичною документацією, а саме: з 25.01.2023 по 27.01.2023 в МКЛ №4 м.Дніпро - випискою з медичної карти №2953; з 27.01.2023 по 14.02.2023 у КНА «Криворізька міська лікарня №16» КМР - випискою із медичної карти №367/104; з 22.05.2023 по 12.06.2023 у КНА «Криворізька міська лікарня №16» КМР - випискою із медичної карти №1811/11.

Також, відповідно до довідки ВЛК №2180 від 15.08.2023 було проведено медичний огляд позивача та зроблено висновок: «наслідки повторних вибухових травм (24.01.2023, 05.03.2023). Травма легкого ступеню важкості. Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.».

Суд першої інстанції, за результатами розгляду справи, дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000грн. за період перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаного із захистом Батьківщини у період з 01.06.2023 по 12.06.2023.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зокрема, у період з 22.05.2023 по 31.05.2023 суд першої інстанції посилався на наказ командира військової частини НОМЕР_1 №343 від 18.05.2023 відповідно до якого, за результатами службового розслідування встановлено факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим на нього накладено дисциплінарне стягнення та позбавлено додаткової винагороди, яка передбачена Постановою КМУ №168 у розмірі 100000грн. або 30000грн. за травень 2023 року, шляхом не включення його до наказів про здійснення таких виплат.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до довідки про грошове забезпечення №5936 від 25.11.2023, виплата за червень 2023 року у збільшеному розмірі до 100000грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні військовою частиною позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач не заперечує права позивача на отримання додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 01.06.2023 по 12.06.2023, однак зазначає про відсутність протиправної бездіяльності з боку військової частини, оскільки позивач не звертався до командування із рапортом про здійснення такої виплати та не надавав медичну документацію, яка б підтвердила проходження стаціонарного лікування за спірний період, зокрема виписку із медичної карти №1811/11 від 12.06.2023.

Вказані доводи є необґрунтованими, оскільки як зазначалось вище, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, та яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, в даному випадку довідки від 06.02.2023 №372, від 28.03.2023 №1044.

Крім того, відповідно до рапорту позивача від 12.06.2023, останній доповів, що 12.06.2023 прибув зі стаціонарного лікування, приступив до виконання службових обов`язків та додав виписку з медичної карти стаціонарного хворого №1811/11. /а.с.76/

На підставі наведеного, враховуючи, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після поранення (24.01.2023, 05.03.2023) у період з 22.05.2023 по 12.06.2023, при цьому, такі поранення пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки отримано у період безпосередньої участі у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також беручи до уваги наказ командира військової частини про позбавлення позивача права на отримання додаткової винагороди, визначеною Постановою №168 від 28.02.2022 за травень 2023 року, який позивачем не оскаржувався в судовому порядку, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 01.06.2023 по 12.06.2023, а військовою частиною, в свою чергу, допущено протиправну бездіяльність що здійснення такої виплати.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому у відповідності до ст.316 КАС України не вбачає підстав для його скасування.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на військову частину НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв