Справа № 460/3513/19
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
16 червня 2025 року м. Рівне №460/3513/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рубіна Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Янкевич Л.Д.,
відповідача: представник Смирнова К.А.
відповідача: представник Коніщук І.М.,
розглянувши адміністративну справу за позовом
Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України
про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної шкоди,
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України, в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з перегляду тарифу у бік економічно обґрунтованого за період 2014-2018 роки та 9 місяців 2019 року; 2) визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з не встановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги з розподілу природного газу для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Рівнегаз»; 3) стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Рівнегаз»: майнову шкоду, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в сумі 414229700грн; податок на прибуток в розмірі 18 %, що складає 74561400грн; податок на додану вартість на загальну суму недоотриманої тарифної виручки, яка підлягала компенсації, що складає 82845900грн; суму коштів, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 68745700грн; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 23570600грн.
Ухвалою суду від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 10.11.2021 зупинено провадження у справі.
02.06.2025 через систему «Електронний Суд» від відповідача 1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою суду від 03.06.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання.
Таким чином відповідач вважає, що слід закрити провадження у справі з двох різних підстав, а саме: якщо є такі рішення, що набрали законної сили, постанова у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (п.8 ч. 1 ст. 238 КАС України).
В підготовчому засіданні представник відповідача 1 підтримав подане ним клопотання з тих же підстав, що у ньому наведені.
Представник позивача заперечував проти поданого клопотання, аргументуючи доводами, зазначеними у письмових запереченнях.
Відповідач 2 поклав вирішення питання закриття провадження у справі на розсуд суду.
У відповідності до положень частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зважаючи на складність справи, складення ухвали у повному обсязі може бути відкладено на строк до п`яти днів.
Заслухавши в судовому засіданні думку учасників справи з приводу заявленого клопотання про закриття провадження у справі, суд враховує наступне.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2022 у справі № 826/8215/18 залишено позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в частині позовних вимог, що стосуються компенсації вартості ВТВ за 2014-2015 роки, а також компенсації вартості ВТВ за 2017 рік в частині заяв про перегляд тарифу від 08.10.2014, від 05.12.2014, від 04.06.2015, від 21.06.2017, від 07.08.2017, без розгляду.
Так, положенням п. 4) частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд зауважує, що залишення позову без розгляду не є правовою підставою для закриття провадження у справі, позаяк позивач не позбавлений права подати знову позов після усунення відповідних підстав. Отже в цій частині клопотання, твердження відповідача 1 є безпідставними та необґрунтованими.
Проте, суд звертає увагу на таке.
За змістом позовної заяви у даній справі, позивач просить стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Рівнегаз»: майнову шкоду, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в сумі 414229700грн; податок на прибуток в розмірі 18 %, що складає 74561400грн; податок на додану вартість на загальну суму недоотриманої тарифної виручки, яка підлягала компенсації, що складає 82845900грн; суму коштів, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 68745700грн; три проценти річних від простроченої суми у розмірі 23570600грн.
Суд зазначає, що вказана сума зазначена позивачем в загальному за період з 2014-2018 роки та 9 місяців 2019 року.
Така шкода, як стверджує позивач та не заперечує відповідач 1, виникла у зв`язку із встановленням останнім позивачу економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги з розподілу природного газу.
Суд нагадує, що ухвалою від 10.11.2021 було зупинено провадження у цій справі до закінчення процедури врегулювання різниці між фактично обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу, що надавалися АТ «Рівнегаз» у спірному періоді та тарифами на розподіл природного газу, затвердженими НКРЕКП, на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 р. № 1639-ІХ.
Так, 14.07.2021 прийнятий Закон України № 1639 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» зі змінами.
Метою прийняття цього закону є:
створення законодавчих підстав для подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу;
регламентація механізмів урегулювання боргів на ринку природного газу з урахуванням чинників їх виникнення та з використанням виключно ринкових механізмів урегулювання;
забезпечення умов, необхідних для остаточного відкриття ринку природного газу та припинення державного втручання в його функціонування, а також підвищення інвестиційної привабливості галузі;
створення належних фінансових умов для виконання оператором газотранспортної системи зобов`язань щодо утримання в належному стані та розвитку газотранспортної системи в цілях задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги його транспортування.
Отже державою фактично визнано затвердження тарифів на розподіл природного газу для операторів газорозподільних мереж на економічно необґрунтованому рівні, який, зокрема, не дозволяв підприємствам покривати обґрунтовані витрати, що призвело до збитковості відповідної діяльності та штучного накопичення боргів перед кредиторами операторів газорозподільних мереж (розрахунки з НАК "Нафтогаз України" за природний газ для виробничо-технологічних витрат та з АТ "Укртрансгаз" за отримання послуги балансування), і з метою урегулювання, зокрема, боргів на ринку природного газу з урахуванням чинників їх виникнення та з використанням виключно ринкових механізмів урегулювання, було прийнято цей Закон.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1639 НКРЕКП, на підставі висновку суб`єкта аудиторської діяльності, затверджуються обсяги перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу за даними звітності, поданої операторами газорозподільних систем до НКРЕКП (у тому числі до НКРЕ), над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу, встановленими НКРЕКП (у тому числі НКРЕ), з урахуванням отриманих компенсацій витрат, що підлягають врегулюванню згідно з частиною першою цієї статті, відповідного оператора газорозподільних систем, включеного до Реєстру, окремо по кожному розрахунку, поданому відповідно до частини другої статті 3 цього Закону.
Матеріалами справи стверджується, що Постановою НКРЕКП від 16.11.2022 № 1467 «Про включення АТ «Рівнегаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу», АТ «Рівнегаз» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу
Отже позивач є учасником процедури врегулювання заборгованості відповідно до Закону №1639.
Також, постановою НКРЕКП 12.03.2024 № 508 «Про затвердження АТ «Рівнегаз» обсягів перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу» АТ «Рівнегаз» затверджено обсяг перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу за період надання послуг з розподілу природного газу до 31 грудня 2019 року включно та з 01 січня 2020 по 31 жовтня 2021 року на загальну суму 554 727, 59тис. грн (без ПДВ).
Суд зауважує, що вказану суму визначив безпосередньо позивач, і цю ж суму без жодного коригування погоджено відповідачем у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що така сума визначена ним, починаючи з 2014 року, що не заперечувалось відповідачем 1.
При цьому, позовна вимога позивача про відшкодування шкоди знаходиться в прямій залежності від позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача 1 протиправною, тобто є похідною.
Отже відповідач 1 визнав, що був факт встановлення позивачу економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги з розподілу природного газу і затвердивши позивачу обсяг перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу за період надання послуг з розподілу природного газу до 31 грудня 2019 року включно та з 01 січня 2020 по 31 жовтня 2021 року на загальну суму 554 727, 59тис. грн (без ПДВ), яку визначив безпосередньо позивач, порушення виправив. В свою чергу, у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Положенням п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Зважаючи на вищевикладене в його сукупності, з урахуванням приписів п.8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, як наслідок, клопотання відповідача належить до задоволення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Згідно матеріалів справи, позивачем за подання цього позову сплачений судовий збір у сумі 3842грн.
Позаяк, клопотання позивача про повернення судового збору станом на час вирішення питання про закриття провадження відсутнє, то питання про його повернення у даному судовому рішенні, не вирішується.
Керуючись п.8 частини першої статті 238, статтями 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Провадження у адміністративній справі № 460/3513/19, закрити.
Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 16 червня 2025 року.

Суддя Т.О. Комшелюк