Справа № 597/515/25
Суддя: Шевчук В. М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/515/25
Провадження № 2-а/597/21/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

у складі: судді Шевчук В.М.

за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, а також просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Окрім того, просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 1211 гривень 20 копійок та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.04.2025 року о 17 годині 08 хвилин він, рухаючись автодорогою М-19 з м.Чортків в м.Заліщики Тернопільської області автомобілем марки «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону капралом поліції Кадубенко Русланом Сергійовичем, який в подальшому склав відносно нього постанову серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: за те, що він перетнув суцільну дорожню розмітку в населеному пункті с.Свидова Чортківського району Тернопільської області, чим порушив п.34 Правил дорожнього руху. Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до вказаної постанови в графі додатки вказано відео НК474766В з автореєстратора службового автомобіля ТЗ116505 та пояснення особи на окремому аркуші, проте даного відео доказу йому не було надано, інспектором поліції факт порушення ним Правил дорожнього руху не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, інспектором поліції не зібрано. Окрім того, зазначає, що у вищевказаній постанові вказано номерні знаки, які не відповідають дійсності, оскільки на автомобілі модель «TESLA MODEL S», яким він керував того дня, встановлені номерні знаки НОМЕР_2 , а інспектор поліції зазначив у постанові номерні знаки ВО2606YA. Відтак вважає, що вищевказана постанова серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП підлягає закриттю. Окрім того вважає, ще неправомірними діями працівників поліції йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у наступному: безпідставне зупинення його транспортного засобу, обвинувачення у вчиненні правопорушення без належних доказів, демонстрація сумнівного відеозапису, що не підтверджує факт порушення, незаконне затримання його у часі, що призвело до зриву особистих планів та виконання його функціональних обов`язків, емоційне напруження, нервове збудження, стрес, відчуття приниження гідності, оскільки ситуація мала публічний характер і спричинила негативний психологічний вплив. А тому просить стягнути з відповідача у його користь 10000 гривень моральної шкоди.

Від відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільськй області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено наступне.

Ознайомившись зі змістом та вимогами адміністративного позову, Управління патрульної поліції в Тернопільській області категорично не погоджується з вимогами позивача ОСОБА_1 , вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. 10.04.2025 року о 17 годині 08 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_3 , на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 420 км перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п.34 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Було прийнято рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Також до відзиву в якості доказу додано DVD диск з відеоматеріалами. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте представник відповідача вважає його доводи такими, що не заслуговують на увагу та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. Окрім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір в сумі 10000 гривень.

За наведених обставин, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області, у якому зазначає наступне, що відзив відповідача містить твердження, які на його думку, не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами і відповідно не можуть бути покладені судом в основу правомірного рішення.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, якою він просив справу розглянути за його відсутності. Також просив позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі, а в частині стягнення з відповідача моральної шкоди - залишити без розгляду.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, однак у відзиві представник відповідача просив справу розглянути за його відсутності, у задоволені позовних вимог відмовити.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12.05.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у справі за адміністративним позовом та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Судом на підставі ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року ОСОБА_1 10.04.2025 року о 17 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_3 , на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 420 км перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п.34 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Встановлено, що у тексті пункту 5 постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» не зазначено, що додається фото порушення, відео. Водночас, у пункті 7 «До постанови додаються» наявна інформація про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

З досліджених судом фрагментів відеозапису під назвою «Відео з автореєстратора 1», долученого представником відповідача до відзиву, неможливо ідентифікувати належний позивачу транспортний засіб ні за кольором, ні за маркою, ні за державним номерним знаком.

Разом з тим, з досліджених матеріалів заяви, зокрема, відеозапису під назвою «Відео з автореєстратора 1», вбачається, що ОСОБА_1 не було здійснено виїзду на зустрічну смугу руху.

З досліджених судом фрагментів відеозапису під назвою Відео з автореєстратора» та «export-14zpv», долучених відповідачем до відзиву, вбачається, що ОСОБА_1 10.04.2025 року о 17 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 420 км, на вимогу поліцейського зупинився з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, чим виконав вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху.

Крім того, судом встановлено, що транспортний засіб «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 , про що зазначено в реєстраційній картці транспортного засобу.

Жодних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, зазначених у постанові серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, суб`єктом владних повноважень, що виніс оскаржувану постанову представником Управління патрульної поліції в Тернопільській області області суду не надано.

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у ч.1 ст.222 КУпАП, відповідно до якої органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Як установлено судом, причиною накладання інспектором поліції на позивача стягнення було те, що він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та вчинив порушення вимог п.34 Правил дорожнього руху.

Лінія 1.1 (вузька суцільна лінія) розмітка білого кольору, що застосовується, серед іншого, для розмежування транспортних потоків у межах однієї напрямної дороги. Заборонено перетинати лінію 1.1, окрім випадків виїзду або в`їзду у двори, на прилеглі території чи місця стоянки.

Разом з тим, Правила дорожнього руху дозволяють завершити обгін, якщо він був розпочатий на переривчастій, а суцільна лінія з`явилася під час маневру.

На підтвердження факту порушення відповідачем надано файл з відеозаписом н.к.474766 з відеореєстратора поліцейського автомобіля, на якому зафіксовано, як автомобілі рухаються по смузі зустрічного напрямку, яка розділена вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки.

Позивач стверджує, що він не перетинав вузької суцільної лінії дорожньої розмітки.

Суд вважає, що такі твердження позивача не спростовано. З відеозаписів, наданих із службового відеореєстратора поліцейського автомобіля ділянки дороги, де зафіксовано порушення, видно, як автомобілі рухаються по смузі зустрічного напрямку, яка розділена вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки. З долученого представником відповідача відеозапису неможливо ідентифікувати належний позивачу транспортний засіб ні за кольором, ні за маркою, ні за державним номерним знаком.

Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських зафіксовано тільки процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. На відеореєстраторі поліцейського автомобіля зафіксовано тільки рух автомобіля по зустрічній смузі, не надано доказів самого факту перетину вузької суцільної лінії дорожньої розмітки та не спростовано пояснень позивача про те, що він не перетинав лінії дорожньої розмітки 1.1.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст.31 Закону "Про Національну поліцію" №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25). Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Надані суду відповідачем докази цим критеріям не відповідають.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч.1 ст.122 КУпАП не обґрунтовано належними доказами та вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано відеозапис, на якому зафіксовано рух та зупинку автомобіля марки ТESLA MODEL S, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 10.04.2025 року о 17 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем марки «TESLA MODEL S», державний номерний знак НОМЕР_3 , на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 420 км перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п.34 Правил дорожнього руху.

З долученого представником відповідача до відзиву відеозапису вбачається, що на ньому зображено одразу декілька автомобілів і незрозуміло, який з них порушив правила дорожнього руху. Зображення різних автомобілів є нечітким, розмитим і незрозумілим. Через безумовно погану якість дані транспортні засоби неможливо ідентифікувати ні за кольором, ні за маркою, ні за державним номерним знаком.

Таким чином, долучені відповідачем відеозаписи не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Інших доказів належних та достатніх на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, відповідачем не представлено.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Втім в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу винуватості позивача ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідачем не виконано процесуального обов`язку як суб`єкта владних повноважень з доказування правомірності свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до переконання, що висновки посадової особи, уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах, і вважає, що вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопопорушення закриттю.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, то суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги слід залишити без розгляду, оскільки про це просить позивач у своїй заяві.

VI. Щодо розподілу судових витрат

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією №5247-3902-8948-7119 від 18.04.2025 року.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до суду позовної заяви про скасувння постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 належало сплатити 605 гривень 60 копійок судового збору.

Тому, враховуючи задоволення позову про скасувння постанови про накладення адміністративного стягнення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 605 гривень 60 копійок сплаченого ним судового збору.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, ч.1 ст.122, ст.ст.245, 251, 252, 258, 268, 279, 279, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.72-77,132, 139, 143, 245, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4470976 від 10.04.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Позовні вимоги в частині стягнення з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту Національної поліції України моральної шкоди залишити без розгляду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.06.2025 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, , місцезнаходження: м.Тернопіль вул.Котляревського 24.

Суддя В.М.ШЕВЧУК