Справа № 440/3691/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3691/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області /надалі відповідач-1/, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі відповідач -2/ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати незаконним рішення про відмову у призначенні пенсії № 65 від 10 січня 2024 року (фактично 10 січня 2025 року), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком, починаючи з 65 років, тобто з 19 січня 2025 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 06 січня 2025 року та 13 лютого 2025 року позивач письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - його структурного підрозділу, Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з письмовою заявою про проведення призначення мені пенсії за віком по досягненню позивачем 65 років, так як у останнього були і є всі законні підстави просити вчинення вказаної дії. Заява була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області. 10 січня 2025 року (записано помилково рік 2024 замість 2025 рік, штамп від 26 лютого 2025 року) відповідач-1 прийняв рішення № 65 про відмову у призначенні пенсії. Позивач стверджує про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Стислий зміст заперечень відповідача.

08.04.2025 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позов в якому зазначено, що у ході розгляду встановлено, що позивач звертався за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону 24.01.2023 (після досягнення 63 років). Звернення від 06.01.2025 опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатами розгляду заяви прийнято рішення №65 від 10.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю не менше 15 років. Згідно наданих до заяв документів, страховий стаж позивача враховано по 30.06.2019 тривалістю 5 років 3 місяці 26 днів. Страховий стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 6 років 9 місяці 9 днів. Період здійснення підприємницької діяльності зараховано до страхового стажу з урахуванням інформації про сплату страхових внесків згідно відомостей реєстру застрахованих осіб.

До страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки №07-02/41а від 24.01.2022 з 27.06.1985 по серпень 1987 (відсутній номер та дата наказу на звільнення), період ведення підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003 (відсутня довідка про систему оподаткування та сплату внесків), 2017, 2018, 2019 (січень березень), оскільки відсутня інформації про сплату страхових внесків згідно відомостей реєстру застрахованих осіб. Вищезазначене в свою чергу свідчить про повну безпідставність позовних вимог позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком згідно п. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме із 19.01.2025 оскільки на це відсутні законні підстави і рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Полтавській області не приймало.

04.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надав до суду відзив на позов в якому зазначив, що рішенням головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області №65 від 10.01.2025, за принципом екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 06.01.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. Зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано: період роботи з 27.06.1985 по серпень 1987 року, згідно архівної довідки від 24.01.2022 №07-02/41а, виданої архівним відділом Миргородської міської ради Полтавської області, оскільки відсутня дата звільнення та наказ про звільнення з роботи; період ведення підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для зарахування зазначеного періоду позивачеві необхідно надати платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштові перекази, період ведення підприємницької діяльності з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 6 років 09 місяців 09 днів (при необхідних 15 років), що недостатньо для призначення пенсії за віком. Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачем при зверненні за призначенням пенсії не надано.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачем заявлені клопотання у справі про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/3691/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05.05.2025 суд витребовував від відповідачів додаткові докази у справі №440/3691/25.

Ухвалою суду від 02.06.2025 суд повторно витребовував від відповідачів додаткові докази у справі №440/3691/25.

09.06.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшли докази у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до територіальних органів із заявою про призначення пенсії від 06.01.2025.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.01.2024 /помилково зазначено рік 2024 замість 2025/ №65 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Згідно оскаржуваного рішення пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 65 років.

Вік заявника 64 роки 11 місяців 17 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 15 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

Страховий стаж особи з урахуванням періоду підприємницької діяльності (пункту 3-1 XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), становить 6 років 9 місяців 9 днів.

3а доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 27.06.1985 по серпень 1987 згідно з довідкою від 24.01.2022 №07-02/41а, оскільки відсутня дата звільнення та наказ про звільнення з роботи.

Крім того архівна довідка про заробітну плату віл 21.01.2022 № 07-02/41 не підтверджена актом зустрічної перевірки.

Період підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків періоди підприємницької діяльності з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначено, що для зарахування до страхового стажу:

- періоду роботи з 27.06.1985 по серпень 1987 згідно з довідкою від 24.01.2022 № 07-02/41а, необхідно надати підтвердження первинними документам (наказам на прийняття та звільнення, протоколами зборів тощо), а для зарахування згідно з архівною довідкою про заробітну плату від 21.01.2022 № 07-02/41 необхідно сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення заявника ініціювати зустрічну перевірку,

- періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, необхідно надати інформацію про систему оподаткування та сплату страхових внесків (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштові перекази, інформацію з Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків).

Відмовити у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку з відсутністю необхідного страхового статку 15 років.

Також позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області про розгляд звернення щодо призначення пенсії.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 26.02.2025 №3471-2743/Л-02/8-1600/25 відповідач -2 повідомив позивача, що пенсійне забезпечення громадян реалізується за Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 26 Закону (зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій) визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

У ході розгляду встановлено, що позивач звертався за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону 24.01.2023 (після досягнення 63 років).

Звернення від 24.01.2023 опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та за результатами розгляду заяви прийнято рішення №65 від 30.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю не менше 20 років.

Після досягнення 65 років позивач звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону 06.01.2025.

Звернення від 06.01.2025 опрацьовано за принципом екстериторіальності опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області результатами розгляду заяви прийнято рішення №65 від 10.01.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю не менше 15 років.

Позивач не погоджуючись із рішенням про відмову у призначенні пенсії № 65 від 10 січня 2024 року (фактично 10 січня 2025 року), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області, звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /частина друга статті 24 Закону №1058-IV/.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: (...) з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку №637 визначено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За змістом пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність цього рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме - чи прийнято таке рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наведені доводи пенсійного органу, суд виходить з такого.

В оскаржуваному рішенні відповідач-1 зазначив про незарахування періодів роботи позивача:

- період роботи з 27.06.1985 по серпень 1987 згідно з довідкою від 24.01.2022 №07-02/41а, оскільки відсутня дата звільнення та наказ про звільнення з роботи.

Також стверджує, що архівна довідка про заробітну плату від 21.01.2022 № 07-02/41 не підтверджена актом зустрічної перевірки.

Оцінюючи вказані докази, суд зазначає, що недоліки в оформленні документів не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що не врахування архівної довідки про заробітну плату у оскаржуваному рішенні вмотивовано, тим, що остання не підтвердженна актом зустрічної перевірки.

Разом з тим, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17.

Частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Натомість, Закон №1058-IV та Порядок 22-1 не встановлює право органу Пенсійного фонду України вимагати від особи, яка звернулася за призначенням чи перерахунком пенсії, копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати, зазначеної в довідці про заробітну плату, та відповідно не встановлюють особі, яка звертається за призначенням чи перерахунком пенсії, обов`язку надання до пенсійного органу копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні чи перерахунку пенсії.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Таким чином, період роботи позивача з 27.06.1985 по серпень 1987, згідно з довідкою від 24.01.2022 №07-02/41а, підлягає зарахуванню до періоду роботи позивача.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що не підлягає зарахуванню до трудового стажу період підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків періоди підприємницької діяльності з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженою Постановою Пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994 Інструкція визначає на території України порядок обчислення, сплати та обліку надходження обов`язкових внесків на державне соціальне страхування, та обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і господарювання, виду діяльності та галузевої належності, об`єднаннями громадян, особами, які використовують найману працю громадян (у тому числі підприємствами та особами, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру), а також громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокатами, працюючими громадянами.

Підпунктом 5.2.2 Інструкції №5-5 передбачено для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів встановлено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду у розмірі 9 відсотків суми доходу.

Відповідно до пункту 20 Інструкції №5-5 громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати подають до 1 лютого наступного року органам Пенсійного фонду копію Декларації про доходи, одержані від заняття підприємницькою діяльністю, і копію платіжного доручення про сплату внесків.

Згідно з пунктом 24 Інструкції №5-5 після закінчення встановлених строків сплати внесків не внесена сума вважається недоїмкою і стягується в безспірному порядку за розпорядженням відповідних органів Пенсійного фонду з нарахуванням пені в розмірі 0,3 відсотка суми недоїмки.

Пунктом 21 Інструкції №5-5 передбачено, що облік внесків та доходів, на які вони нараховуються, ведеться органом Пенсійного фонду на особових рахунках і включається до квартального звіту форми № 4-ПФ.

Суд зазначає, що несплата таких внесків у встановлений Інструкцією №5-5 строк була підставою для їх стягнення в безспірному порядку. При цьому обов`язок щодо ведення обліку сплачених внесків покладався на органи Пенсійного фонду України.

З 06.09.1996 набрала чинності Інструкція про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 11-1 від 06.09.96 (далі - Інструкція №11-1).

Відповідно до пункту 2.7 Інструкції №11-1 платниками обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду є, зокрема, громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси та інші громадяни, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно її праці (в редакції Інструкції №11-1, чинній з 29.07.97 - фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси).

Пунктом 4.7 Інструкції №11-1 передбачено, що тариф обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду для платників, зазначених у пункті 2.7 цієї Інструкції - 33,6 відсотка суми доходу (в редакції Інструкції №11-1, чинній з 29.07.97 - 32 відсотки від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України).

Відповідно до пункту 7.2 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Згідно з пунктом 18.4 Інструкції №11-1 платники внесків, зазначені в пп.2.2, 2.3, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Пунктом 19 Інструкції №11-1 визначено відповідальність платників внесків.

Відповідно до пункту 17.1 контроль за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків, інших платежів, а також витрачанням коштів Пенсійного фонду здійснюється органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 7.7 Інструкції №11-1 орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток №4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Таким чином, у період з 06.09.1996 сплата внесків до Пенсійного фонду була обов`язковою в тому числі для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність та не використовують працю найманих працівників. За порушення порядку сплати внесків до Пенсійного фонду Інструкцією №11-1 передбачено відповідальність. При цьому обов`язки щодо видачі довідки згідно з додатком №4, контролю за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків покладався на органи Пенсійного фонду України.

З урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення позивачем підприємницької діяльності у спірні періоди, суд дійшов висновку про те, що відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України.

При цьому обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачем внесків до Пенсійного фонду України покладається на відповідача.

Отже, під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивачу спірного періоду з періоду підприємницької діяльності з 11.06.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2011 по 31.05.2011, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.01.2012 по 31.03.2019, відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Водночас, відповідач не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України у спірний період, зокрема, звіти форми №4-ПФ, передбачені Інструкцією №5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції №11-1, облікові дані про наявність у позивача недоїмки або інші письмові докази щодо сплати про сплату страхових внесків за вказаний період.

Суд зазначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Водночас мотиви пенсійного органу, які покладено в основу оскаржуваного рішення не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення № 65 від 10 січня 2024 року (фактично 10 січня 2025 року), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Зважаючи на те, що відповідач -1 під час розгляду заяви позивача від 06.01.2025 про призначення пенсії належним чином не дослідив всю сукупність наданих позивачем документів, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

При цьому суд враховує, що у силу абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд. 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 65 від 10 січня 2024 року (10 січня 2025 року), відносно ОСОБА_1 , винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза