Справа № 160/11928/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 в особі представника Данилова Олександра Федоровича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -
25.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 24.04.2025 року через систему Електронний суд позовна заява військової частини НОМЕР_1 в особі представника Данилова Олександра Федоровича до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 20 771,40 (двадцять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 40 копійок на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
ОСОБА_1 строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву наданий не був.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 28.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 30.04.2025 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 171 КАС України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Так, відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відносно ОСОБА_1 за запитом через систему Електронний суд №1355758 від 07.05.2025 року адресою про реєстрацію місця проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , тому суд з метою повного та всебічного розгляду справи, а також для забезпечення можливості надання відповідачем відзиву на позов, вважав за необхідне направляти документи по справі на вказану адресу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2022 року №197, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія 1 відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 17.07.2022 року №156-РС на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 аеромобільної десантної роти військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно до наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.11.2022 року №319 старшого солдата ОСОБА_1 увільнено із займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2022 року №342 старший солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , був направлений на медичний огляд військово-лікарської комісії до Військово-медичного клінічного центру Східного регіону м. Дніпро.
Перебуваючи на огляді у ВМКЦ СХ м. Дніпро, відповідач відразу після від`їзду за допомогою телефонного зв`язку повідомляв командування військової частини НОМЕР_1 про обставини проходження комісії. В подальшому на зв`язок перестав виходити та не повертався до військової частини.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.01.2023 року №18 старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який вибув на лікування 07.12.2022 року, визнано таким, що станом на 16.01.2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. Призупинено нарахування та виплата грошового забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.01.2024 року №18 старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , визнано таким, що станом на 16.01.2024 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. Призупинено нарахування та виплата грошового забезпечення.
Згідно з наказом № 382 від 16.03.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) призначено службове розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 , за фактом нез`явлення на службу з медичного закладу.
В рамках проведеного розслідування встановлено, що ОСОБА_1 після відбуття 07.12.2022 року до ВМКЦ СХ м. Дніпро для медичного огляду військово-лікарською комісією, до медичного закладу не з`явився, до місця розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Уникав від виконання обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд. До військової частини НОМЕР_1 відповідач повернувся лише 24.04.2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.03.2024 року №338 службове розслідування стосовно ОСОБА_1 завершено, оголошено останньому сувору догану та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби провести перевірку та виплату грошового забезпечення. 20.07.2024 року за вих. №694/3417 до Територіального управління Державного бюро розслідування у місті Краматорську (далі - ТУ ДБР) направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, за ознаками ч.4 ст. 408 КК України. У зв`язку з відсутністю відповіді з ТУ ДБР щодо реєстрації повідомлення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, військова частина НОМЕР_1 звернулась до Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність слідчого.
Відповідач зобов`язаний був відразу після від`їзду з військової частини НОМЕР_5 (07.12.2022р.) з`явитися до медичного закладу для проходження обстеження, а в разі закінчення обстеження (лікування), або нез`явлення до медичного закладу через певні причини, зобов`язаний був негайно повернутися до місця несення служби ( АДРЕСА_1 ), відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові та у медичному пункті військової частини здати медичні документи.
Командиром військової частини НОМЕР_1 16.03.2024 року видано наказ №382 Про призначення службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану. В ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідач, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, самовільно залишив місце служби з 07.12.2022 року по 23.04.2023 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.03.2024 року № 338 службове розслідування стосовно ОСОБА_1 завершено, встановлено факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, ухилення від виконання обов`язків військової служби, оголошено сувору догану та вирішено звернутися до органів досудового розслідування із повідомленням про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення.
Враховуючи, що відповідач самовільно залишив місце несення служби, в періодах часу з 07.12.2022 року по 23.04.2023 року ухилявся від виконання службових обов`язків, відповідно до п.15 Порядку №260, відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин. Причиною, через яку позивачем було здійснено безпідставну виплату грошового забезпечення відповідачу слугувало те, що останній умисно приховав від військової частини факти ухилення від виконання обов`язків військової служби. Оскільки відповідач самовільно залишив військову службу та в період з 07.12.2022 року по 24.04.2023 року обов`язки військової служби не виконував, тому вважаємо, що ОСОБА_1 безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 20 771 грн. 40 коп.
Згідно довідки по старшому солдату ОСОБА_1 від 22.04.2025 року № 350 загальна сума переплати становить 20 771 грн. 52 коп. Переплата за грудень 2022 року: по грошовому забезпеченню з урахуванням податків 20 771 грн.52 коп.; по додатковій грошовій винагороді 00 грн. Разом за грудень 2022 року переплата становить 20 771 грн. 52 коп.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Статтею 1 Закону України від 24.03.1999 № 551-XIV Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Закон України № 551-XIV) встановлено, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно абзацу третього статті 3 Закону України № 551-XIV, військова дисципліна досягається шляхом: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 127 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Закон України № 548-XIV) встановлено, що солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.
Відповідно до ст.262 Закону України № 548-XIV, у день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаютьсясержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
Окрім того, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України № 548-XIV, військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.
Також, статтею 12 Закону України № 548-XIV передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний був відразу після від`їзду з військової частини НОМЕР_5 (07.12.2022р.) з`явитися до медичного закладу для проходження обстеження, а в разі закінчення обстеження (лікування),або нез`явлення до медичного закладу через певні причини, зобов`язаний був негайно повернутися до місця несення служби ( АДРЕСА_1 ), відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові та у медичному пункті військової частини здати медичні документи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XI).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011- XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).
Відповідно до п.12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Отже, у період перебування військовослужбовця на лікуванні за ним зберігається виплата грошового забезпечення.
Водночас, згідно з п.15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.01.2023р. №18 старшого солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 , який вибув на лікування 07.12.2022р., визнано таким, що станом на 16 січня 2023 року не повернувся до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин. Призупинено нарахування та виплата грошового забезпечення.
Командиром військової частини НОМЕР_1 16.03.2024р. видано наказ №382 «Про призначення службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану».
В ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідач, у період проходження військової служби в умовах воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, самовільно залишив місце служби з 07.12.2022р. по 23.04.2023р.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.03.2024 № 338 службове розслідування стосовно ОСОБА_1 завершено, встановлено факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, ухилення від виконання обов`язків військової служби, оголошено сувору догану та вирішено звернутися до органів досудового розслідування із повідомленням про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення.
Враховуючи, що відповідач самовільно залишив місце несення служби, в періодах часу з 07.12.2022р. по 23.04.2023р. ухилявся від виконання службових обов`язків, відповідно до п.15 Порядку №260, відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин.
Причиною, через яку позивачем було здійснено безпідставну виплату грошового забезпечення відповідачу слугувало те, що останній умисно приховав від військової частини факти ухилення від виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Так не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Оскільки відповідач самовільно залишив військову службу та в період з 07.12.2022р. по 24.04.2023р. обов`язки військової служби не виконував, тому вважаємо, що ОСОБА_1 безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 20 771 грн. 40 коп.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз - відсутні, з врахуванням положень ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 в особі представника Данилова Олександра Федоровича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 20 771,40 (двадцять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 40 копійок на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник