Справа № 580/3457/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року справа № 580/3457/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/3457/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

31.03.2025 вх.№15950/25 (редакція від 09.04.2025 вх.№18243/25) представник позивача адвокат Наумчук І.П. (ордер серії АС №1133918) у позовній заяві просить:

-визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 у не розгляді рапорта ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року про звільнення з військової служби ;

-зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року та звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Відповідно до ч. 2. ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 17.03.2025 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи. 19.03.2025 помічник командира військової частини з правової роботи начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_2 повідомив позивача, що підстав для виготовлення проєкту наказу командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби немає: не наданий акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ТЦК та СП, висновку МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді батька. Позивач зазначає, що помічник командира військової частини з правової роботи - начальник юридичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 не є безпосереднім командиром ОСОБА_1 , тому не мав повноважень не погоджувати його рапорт, просить задовільнити позовні вимоги.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнає. 09.06.2025 вх.№29277/25 у відзиві на позовну заяву просив відмовити, позаяк з рапорту ОСОБА_1 та доданих документів вбачалось, що його батько ОСОБА_2 , на підставі довідки МСЕК є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджувалось випискою з акту огляду МСЕК №331495, проте у вказаному документі відсутні відомості про те, що останній потребує постійного догляду, оскільки у висновку про умови і характер праці цього акту, такі відомості не вказані. ОСОБА_1 до рапорту не долучено документів, що би свідчили про те, що ОСОБА_4 (мати позивача), будучи пенсіонером, сама потребує постійного стороннього догляду. Документи, що би підтверджували потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до рапорту додані не були, тому у задоволенні позову просив відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2025 №17 позивач - молодший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

17.03.2025 позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби. ОСОБА_1 заявив клопотання перед командиром військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» (через такі сімейні обставини: а саме п.2 ч.4 ст.26, абзацу 13 (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю 1 чи 2 групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту позивач долучив: копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 ; копію паспорту та РНОКПП на прізвище ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію посвідчення серії від 04 липня 2027 року № НОМЕР_4 ; копію виписки із акту огляду МСЕК серії КИО-1 №331495 від 01 липня 2009 року; копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_4 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 ; акт обстеження житлового будинку щодо проживання.

За результатами розгляду рапорту позивача 19.03.2025 керівництвом військової частини НОМЕР_2 прийняте рішення про відмову в задоволенні рапорту (оформлене відповідним висновком) про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно з ч. 2 ст. 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Преамбулою Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232) визначено, що: цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом №2232 передбачені види військової служби, серед яких служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232 під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах (п.3 ч.12) під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 в редакції Закону № 4170-IX від 19.12.2024).

Відповідно до преамбули Закону України Про соціальні послуги від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі - Закон №2671) Закон визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин. Згідно із п. 15 ст. 1 Закону №2671 складні життєві обставини негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини, зокрема : а) похилий вік; ґ) інвалідність (абзац 2 п. 15 ст. 1 Закону №2671). Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону №2671 соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до Закону №2671 без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема: особами з інвалідністю І групи; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися ( ч. 6 ст. 13 Закону №2671).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Верховний Суд 18 січня 2023 року у справі №580/1300/22 звернув увагу, що легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи норм права (законодавства); не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує реальний спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

Відповідно до абзацу 6 постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 із змінами Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу військовослужбовці на їх прохання можуть бути звільнені через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Суд враховує, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має надати документи про: наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, позаяк лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець належить звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Оскільки до рапорту позивач долучив копію паспорту та РНОКПП на прізвище ОСОБА_1 ; копію паспорту та РНОКПП на прізвище ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію посвідчення серії № НОМЕР_4 від 04 липня 2027 року; копію виписки із акту огляду МСЕК серії КИО-1 №331495 від 01 липня 2009 року; копію паспорту та РНОКПП на прізвище ОСОБА_4 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 ; акт обстеження житлового будинку про проживання, проте умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи не підтвердив, то рапорт є передчасним.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не долучив додатком до рапорту довідки, документи, рішення, акти на підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або потреби іншими члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у постійному догляду за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування батьків.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд 11.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначив, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 висновує: саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі № 280/7420/20 у п.38 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ст.245 КАС України).

Згідно з пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1153/2008#Text) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, що підтверджують підстави звільнення. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких виданий наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Досліджені судом докази у справі і перевірені доводи свідчать про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби з підстав абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу на підставі передчасного рапорту.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не належать.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-16, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не належать розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Рішення суду складене 17.06.2025 (протягом 60 календарних днів з урахуванням відрядження).

Суддя Лариса ТРОФІМОВА