Справа № 480/7379/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2025 року Справа № 480/7379/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Сумського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Донецького державного університету внутрішніх справ, і просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області у здійсненні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, враховуючи раніше виплачені суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 05.08.2001 по 10.07.2024 позивач проходив службу на різних посадах офіцерського складу у підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України. Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 08.07.2022 № 294 о/с позивача було звільнено з органів Національної поліції з 10 липня 2024 року за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
Після звільнення, позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ НП в Сумській області щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, а також здійснити перерахунок розміру виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, саме з урахуванням зазначеної невиплаченої індексації грошового забезпечення та з подальшим її донарахуванням та доплатою.
Однак, позивач отримав відповідь, де зазначається, що позивач проходив службу в ГУНП лише у період з 09.11.2020 по 10.07.2024. У період з 01.11.2020 по 10.07.2024 індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась згідно законодавства. Таким чином, позивачу фактично було відмовлено у виплаті індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.
З урахуванням вищезазначеного позивач вважає дії ГУ НП в Сумській області протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству.
Представник ГУ НП в Сумській області подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти вимог у повному обсязі та зазначає, що 09.11.2020 наказом Національної поліції України від 29.10.2020 № 1199 о/с ОСОБА_1 відряджений до ГУНП в Сумській області.
У період з 09.11.2020 по 10.07.2024 ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах ГУНП в Сумській області, разом із тим, у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 ОСОБА_1 службу в ГУНП в Сумській області не проходив, у зв`язку з чим нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалася за місцем проходження служби, які хоч і входять до системи Національної поліції України та Міністерства внутрішніх справ України, але є окремими юридичними особами, отримують фінансування у вигляді бюджетних асигнувань для здійснення виплати заробітної плати (грошового забезпечення) працівників, у тому числі поліцейських, які зараховані до їх штату.
За викладених обставин, ГУНП в Сумській області зазначає, що є не належним відповідачем у даній справі, враховуючи, що за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 обов`язок нарахування та виплата грошового забезпечення покладався на іншу юридичну особу у якій проходив службу позивач.
Представник відповідача Донецького державного університету внутрішніх справ подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти вимог у повному обсязі та зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах, якому нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення та індексація у період проходження служби в Луганському державному університеті внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, правонаступником якого на даний час є відповідач, що підтверджується архівними відомостями.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти вимог у повному обсязі та зазначає, що 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України № 782 доповнено пункт 2 Порядку № 1078 абзацом 5 та розповсюджено її дію на поліцейських. З 01.11.2017 у відповідача виник обов`язок та можливість нараховувати та виплачувати індексацію грошового забезпечення поліцейським. Згідно облікових даних управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції у м. Києві позивач з 07.11.2015 по 04.05.2016 проходив службу в Головному управління Національної поліції у м. Києві, тобто до настання права на нарахування індексації. Також, позивач звернувся до суду тільки 20.08.2024, тобто з пропущенням установленого вимогами спеціального законодавства трьох річного строку, правові підстави для нарахування та виплати ГУНП у м. Києві індексації грошового забезпечення в період з 07.11.2015 по 04.05.2016 відсутні, оскільки позивач з 05.05.2016 вже проходив службу у інших підрозділах Національної поліції.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що належним відповідачем при спірних правовідносинах є саме ГУНП в Сумській області, з якого звільнився позивач, і саме на якого покладено обов`язок нарахувати та виплатити всі суми, належні при звільненні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач у спірний період, а саме з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно проходив службу у Головному управління Національної поліції у м. Києві, а з 05.05.2016 до 13.04.2018 у Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка. Дані обставини не заперечуються сторонами, а також підтверджується послужним списком позивача (а.с. 6).
Наказом ГУНП в Сумській області від 08.07.2024 №294 о/с відповідно до п. 7 (за власним бажанням) частини 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції (а.с. 9).
Позивач вважає, що йому під час служби в органах поліції ГУНП в Сумській області не нарахована індексація грошового забезпечення 07.11.2015 по 31.10.2017 та у зв`язку із чим ГУНП в Сумській області зобов`язано нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, враховуючи раніше виплачені суми, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи те, що у спірний період позивач службу в ГУНП в Сумській області не проходів, а тому обов`язком нараховувати та виплачувати суму індексації за період з 07.11.2015 до 31.10.2017 у ГУНП в Сумській області відсутній.
Враховуючи зазначене, судом було залучено до участі у якості співвідповідача ГУНП у м. Києві, в якому в період з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно проходив службу позивач.
Враховуючи зазначене, судом також було залучено до участі у якості співвідповідача Донецький державний університет внутрішніх справ, як правонаступник Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, в якому в період з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно проходив службу позивач.
Саме зазначені співвідповідачі є належними відповідачами щодо спірних правовідносин щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017.
Щодо спірних правовідносин щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачами, позивачу за період з 07.11.2015 до 30.06.2017 включно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Як зазначає представник ГУ НП у м. Києві у відзиві на позовну заяву не нарахування та невиплата індексації позивачу була зумовлена тим, що від початку функціонування Національної поліції України з 07.11.2015 до 18.10.2017 індексація грошового забезпечення поліцейським не проводилася через відсутність змін у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а тому виплата позивачу здійснювалася з листопада 2017р.
Стосовно наявності у позивача права на проведення індексації його доходів, слід зазначити, що відповідно до ст.1 Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.ч.1,6 ст. 2, ч.1 ст.4 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону)
Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05 жовтня 2000 року, №2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи та входить до складу грошового забезпечення. У зв`язку з цим, доводи представника відповідача з цього приводу суд не приймає до уваги.
Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).
Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п. 6 Порядку №1078, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Проте, позивачу за період з 07.11.2015 до 30.06.2017 включно безпідставно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (рішення Кечко проти України, Сук проти України).
Що стосується посилань представника ГУ НП у м. Києві на те, що до моменту набрання чинності постановою КМУ від 18.10.2017 № 782 не було підстав здійснювати нарахування індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.
Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.
У силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України №1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
Суд вважає, що вказані відповідачем обставини (невключення поліцейських до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації), не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення, оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення передбачено статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію", тобто нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу, що спростовує доводи відповідача.
При цьому, індексація має проводитися за наявності на це відповідних підстав, що визначені чинним законодавством.
Як вже зазначено судом, згідно зі ст. 2, ст. 4 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Стосовно відповідачів, які повинні здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, суд зазначає, що як зазначено вище, оскільки позивач у період з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно проходив службу у Головному управління Національної поліції у м. Києві, а з 05.05.2016 до 13.04.2018 у Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, який розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2022 року №1143-р Про реорганізацію Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка приєднано до Донецького державного університету внутрішніх справ, а тому обов`язок щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення виникає саме у Головному управління Національної поліції у м. Києві та Донецького державного університету внутрішніх справ, а не як помилково зазначено позивачем у позовній заяві Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Щодо періоду за який відповідачі повинні здійснити нарахування ти виплату позивачу індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Так, матеріали справи не містять доказів, що позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 30.06.2017 включно. Відповідачами відповідних доказів не надано.
Також, згідно наданої архівної відомості №1 за період з 01.01.2017 до 31.12.2017 убачається, що позивачу з січня 2017 року до червня 2017 року не було нараховано індексацію грошового забезпечення.
Разом із тим, у вищезазначеній зазначено, що у період з липня 2017 року до грудня 2017 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2017 до 31.10.2017, оскільки права позивача не порушені.
Враховуючи вищевикладене, суд, з урахуванням ст. 9 КАС України вважає за необхідне для захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві за період з 07.11.2015 до 04.05.2016 та Донецького державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 05.05.2016 до 30.06.2017, а також зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно та Донецький державний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 05.05.2016 до 30.06.2017 включно, із урахуванням виплачених сум.
Стосовно посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги стосуються перерахунку грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, тобто вказаний період охоплює проміжки часу як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України.
При вирішенні питання, яка саме редакція статті 233 КЗпП України підлягає застосуванню у випадках, коли мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України у редакції Закону № 2352-IX, необхідно враховувати наступне.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, які викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі, і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Таким чином, у випадках, коли мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону № 2352-IX правове регулювання має здійснюватися таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-IX).
Стосовно позовних вимог зобов`язання Головного управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 30.06.2017 включно, враховуючи раніше виплачені суми, суд відмовляє у їх задоволенні, виходячи із наступного.
Так, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.
Разом із тим, позивач фактично просить здійснити перерахунок вже виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунку 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, яка не стосується періоду проходження позивачем служби в ГУНП в Сумській області.
Суд зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні повинна обраховуватися з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення поліцейського на момент звільнення, тобто береться останній розмір, який отримувався перед звільненням у ГУНП в Сумській області.
У даному випадку згідно наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 08.07.2024 №294о/с позивача звільнено зі служби в поліції 08.07.2024, і у якого взагалі відсутній обов`язок здійснювати нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 про що зазначено вище. Грошове забезпечення позивача та його розмір в період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не впливає на розмір одноразової грошової допомоги, яка розраховується станом на 08.07.2024.
Отже, у ГУ НП в Сумській області відсутній обов`язок для включення індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 30.06.2017 включно при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні 08.07.2024.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві , Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 до 04.05.2016 включно.
Визнати протиправною бездіяльність Донецького державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.05.2016 до 30.06.2017 включно.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

Суддя С.М. Гелета