Справа № 160/31414/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31414/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31414/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.11.2024 року звернувся через представника до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови йому у поновленні нарахування та виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, починаючи з 03.08.2024 року;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, починаючи з 03.08.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у поновленні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, починаючи з 03.08.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, починаючи з 03.08.2024.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35, ст. 46 Закону №1058. Позивачу було припинено виплату пенсії, оскільки він проживав на території атономної Республіки Крим та не надав підтвердження, що ним не отримано громадянства рф та він не одержує пенсію від органів пенсійного забезпечення рф. Відповідач вказує, що основним документом, необхідним для призначення (поновлення) пенсії є пенсійна справа, в якій зібрано всі документи і яка підтверджує, що в країні свого громадянства пенсіонер до переїзду в Україну одержував пенсію. Позивач є внутрішньо переміщеною особою з 04.03.2021 року, однак із заявою про поновлення виплати пенсії звернувся лише у серпні 2024 року. Зазначає, що позивач в період з 2014 року (анексія АРК) по 2024 рік не здійснював жодних правових дій щодо отримання пенсійних виплат на підконтрольній території України. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення рф. Оскільки листування з рф припинено у зв`язку зі збройною агресією проти України, з боку відповідача відсутні будь-які порушення прав та законних інтересів позивача.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року головуючий суддя Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 27.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та є отримувачем пенсії за вислугу років по лінії Міністерства оборони України в АР Крим відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Позивачу було припинено виплату пенсії відповідно до українського законодавства, оскільки він проживав на території Автономної Республіки Крим і не надав підтвердження, що ним не отримано громадянства рф та не одержує пенсію від органів пенсійного забезпечення рф.

Відповідно до довідки від 04.03.2021 року №1249- позивач є внутрішньо переміщеною особою (а.с.10).

03.08.2024 року позивач через електронний портал ПФУ звернувся до відповідача із заявою про поновлення йому виплати пенсії за вислугу років у зв`язку з тим, що в нього відсутнє громадянство рф та він не отримує пенсію від органів пенсійного забезпечення рф.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 18.09.2024 №51611-34374/Т-01/8-0400/24 повідомило позивача, що до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, листування з рф зупинено. Питання продовження виплати пенсії за нормами пенсійного забезпечення України буде розглянуто за умови надання паперової пенсійної справи та довідки-атестата про припинення виплати пенсії на території рф (а.с.8).

Не погодившись із діями пенсійного органу, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон №2262).

Згідно ст.1 Закону №2262 особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 52 Закону №2262 особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, підставою відмови позивачу у поновленні пенсії слугувало відсутність паперової пенсійної справи та довідки-атестата про припинення виплати пенсії на території рф.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року №234 затверджено Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, згідно пункту 1 якого цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду рф або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у рф (далі - особи).

Пунктами 3-5 Порядку №234 визначено, що особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів рф, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення рф щодо витребування пенсійної справи.

Разом з тим, відповідач фактично переклав обов`язок суб`єкта владних повноважень на позивача - фізичну особу, яка не має ані засобів, ані можливостей здійснити відповідний запит щодо витребування паперової пенсійної справи з рф.

За позицією Верховного Суду, відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду рф та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення такої особи права на пенсію в України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії з наведених вище підстав.

Крім того, апеляційний суд знов звертає увагу, що підставою відмови позивачу у поновленні пенсії зазначено відсутність паперової пенсійної справи та довідки-атестата про припинення виплати пенсії на території рф.

Тобто, відповідач не посилається на відсутність пенсійної справи в електронному вигляді, а також відповідач не надає доказів щодо отримання позивачем будь-яких виплат на території рф.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31414/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №160/31414/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати підписання та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко