Справа № 620/1423/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/1423/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними, скасування податкової вимоги та рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 07.10.2024 №0-2501 та рішення №302/25-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу.

Позов мотивовано тим, що складена відповідачем вимога є незаконною, оскільки складена на основі податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та які оскаржені в судовому порядку. Також позивач зазначає, що податкових повідомлень-рішень щодо земельного податку, які також покладені в основу оскаржуваної вимоги він не отримував. Крім того, грошові зобов`язання визначені такими податковими повідомленнями-рішеннями не перевищують ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд ухвалою від 11.02.2025 прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, у встановлений судом строк, подав відзив на позов, в якому зазначив, що податкові повідомлення-рішення щодо земельного податку в судовому порядку не оскаржені, а тому визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими. Вважає дії щодо формування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу правомірними, а їх зміст таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

07.10.2024 відповідачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 07.10.2024 №0-2501 та прийнято рішення №302/25-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги від 07.10.2024 №0-2501, останній складається з податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 72 164,47 грн та податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб на суму 216,18 грн, що разом складає 72 380,65 грн.

Як слідує з матеріалів справи та сторонами не заперечується, податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 72 164,47 грн виник у зв`язку з несплатою сум грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Чернігівській області від 29.02.2024 №0-2523-UA0033944 та від 07.03.2024 №0-2523- UA0033944.

Податковий борг з земельного податку з фізичних осіб на суму 216,18 грн виник у зв`язку з несплатою сум грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Чернігівській області від 14.06.2024 №19121-2407-2523 та від 14.06.2024 №19122-2407-2523.

05.09.2024 позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Чернігівській області (справа №620/12121/24), в якому оскаржив податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 29.02.2024 №0-2523-UA0033944 та від 07.03.2024 №0-2523- UA0033944.

Податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 14.06.2024 №19121-2407-2523 та від 14.06.2024 №19122-2407-2523 в судовому порядку позивачем не оскаржувались.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, Податковий кодекс України розмежовує поняття податкового зобов`язання і грошового зобов`язання, де відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. А згідно пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

З системного аналізу вказаних норм податкового законодавства вбачається, що податкове зобов`язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації або контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні; грошове ж зобов`язання може включати в себе штрафні санкції та визначається у разі порушення норм податкового законодавства самостійно платником податків в порядку, передбаченому ст.50 Податкового кодексу України, або контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Відповідно до п.57.2 ст.57 Податкового кодексу України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в ст.297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України).

Так, підстави та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків врегульовано ст.59 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У вищенаведеному пункті Податкового кодексу України зазначено, що податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Крім того, розділом ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.06.2017 №610, визначено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Враховуючи вказане та виходячи з аналізу вищенаведених норм, підставою для формування та направлення контролюючим органом податкової вимоги платнику податків є встановлення відповідної обставини, зокрема, платником податків не сплачено узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

За приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд зазначає, що узгодження податкового зобов`язання це процес, у якому визначається остаточна сума податку, яку платник повинен сплатити до бюджету. Тільки після узгодження податкове зобов`язання стає обов`язковим до виконання та починається відлік строків для добровільної сплати суми податку, а у разі несплати нарахування штрафів, пені та застосування інших санкцій.

За приписами п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом, 05.09.2024 позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Чернігівській області (справа №620/12121/24), в якому оскаржив податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 29.02.2024 №0-2523-UA0033944 та від 07.03.2024 №0-2523- UA0033944.

Враховуючи наведене, визначені вказаними ППР грошові зобов`язання у розмірі 72 164,47 грн не набули статусу податкового боргу, оскільки станом на момент формування вимоги (07.10.2024) були неузгодженими, що свідчить про протиправність включення цих сум до розрахунку суми податкового боргу до оскаржуваної податкової вимоги та її формування на основі них.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 14.06.2024 №19121-2407-2523 та від 14.06.2024 №19122-2407-2523, які позивачем в судовому порядку не оскаржувались, суд зазначає, що сума визначених ними грошових зобов`язань (216,18 грн), які на думку контролюючого органу є узгодженими, не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А отже, формування вимоги на основі податкового боргу, що не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян суперечить приписам абз.3 п.59.1 ст.59 ПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає податкову вимогу від 07.10.2024 №0-2501 такою, що складена в супереч вимогам чинного законодавства, а тому остання є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо рішення №302/25-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з ст.89 ПК України право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 21.06.2022 у справі №240/6321/20, від 19.04.2023 у справі №240/18522/21, від 17.11.2021 та від 15.06.2023 у справі №160/15095/20.

Як було встановлено судом, на день прийняття рішення (07.10.2024) сума грошового зобов`язання у розмірі 72 164,47 грн не набула статусу податкового боргу, оскільки є неузгодженою.

Отже рішення №302/25-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу фактично прийняте податковим органом у зв`язку з несплатою позивачем податкового грошового зобов`язання в сумі 216,18 грн, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 14.06.2024 №19121-2407-2523 та від 14.06.2024 №19122-2407-2523.

Суд зауважує, що відповідно до абзацу 6 пункту 89.2 статті 89 ПК України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відтак, право прийняття рішення про опис майна у податкову заставу виникає у податкового органу при наявності у платника податку податкового боргу (узгодженого податкового грошового зобов`язання) на суму не менше 3060,00 грн (17 х 180).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин контролюючим органом не враховано приписи абзацу 6 пункту 89.2 статті 89 ПК України, які виключають визначені законом підстави для здійснення заходів погашення податкового боргу позивача, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 14.06.2024 №19121-2407-2523 та від 14.06.2024 №19122-2407-2523, оскільки такий борг не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060,00 грн).

Таким чином, рішення про опис майна у податкову заставу від 07.10.2024 №302/25-01-13-05-06 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є достатнім та ефективним, а тому, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними, скасування податкової вимоги та рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.10.2024 №0-2501.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.10.2024 №302/25-01-13-05-06 про опис майна в податкову заставу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 44094124).

Повний текст рішення суду складено 17.06.2025.

Суддя Л.О. Житняк