Справа № 640/3791/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року ЛуцькСправа № 640/3791/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу та рішень,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу та рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 11.09.2019 № 28/26-15-42-04/ НОМЕР_1 .

04.19.2019 на адресу позивача надійшли податкові повідомлення-рішення (далі ППР) від 25.10.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, вимога про сплату боргу від 25.10.2019 №Ф-67 та рішення від 25.10.2019 №, №, №008254204, №, №, які прийняті на підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та винесеними на підставі акту перевірки ППР, з огляду на таке.

Так, стосовно загального оподаткованого доходу позивач зазначає, що посадовими особами відповідача недостовірно встановлено суму витрат за 2017 рік (26062815,18 грн), тоді як за даними книги обліку сума витрат складає 2605815,36 грн (за 2018 рік така сума визначена правильно та становить 7674973,22 грн). Окрім того, твердження контролюючого органу в акті перевірки, що розбіжності стались через арифметичну помилку, не відповідають дійсності, оскільки ніяких пояснень з приводу таких надано не було.

Позивач стверджує, що за його даними, за 2017 рік чистий оподаткований дохід мав би становити 2605262,34 грн 2605815,36 = - 553,02 грн (тоді як за даними перевірки 31352,43 грн), за 2018 рік: 7791719,50 грн 7674973,2 грн = 116746,28 грн (тоді як за даними перевірки 188792,88 грн).

Відтак, внаслідок неправильного визначення чистого оподаткованого доходу, відповідачем неправильно донараховані суми, зокрема з податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО), військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ).

Вимога від 11.12.2019 № Ф-41590-10 була прийнята з порушеннями, оскільки недоїмка по заробітні платі складає 6648,37 грн, тоді як заборгованість по сплаті ЄСВ відсутня, про що також зазначено в акті перевірки.

Позивач також не погоджується із висновками відповідача про порушення ним пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки у випадку позивача, з огляду на пункт 120.1-2 статті 120 ПК України, відповідальність за не реєстрацію податкової накладної не настає. ППР від 25.10.2019 № , яке винесене внаслідок встановленого порушення, не відповідає вимогам статті 58 ПК України, оскільки у ньому відсутні як суми податкових накладних, щодо яких контролюючим органом була встановлена затримка реєстрації та застосовані відповідні санкції, так і сам розрахунок по кожній такій затримці реєстрації податкової накладної.

Стосовно того, що позивачем знижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 146244,00 грн та завищено податковий кредит з ПДВ на суму 5312,00 грн, то такі висновки та дані контролюючого органу не підтверджуються жодними належними доказами, натомість згідно з первинними документами платника сума задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту відповідає даним кожної проведеної господарської операції.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати ППР №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № від 25.10.2019, вимог про сплату боргу №Ф-67 від 25.10.2019, №Ф-41590-10 від 11.12.2019, рішень №, №, №, №, № від 25.10.2019, прийняті контролюючим органом на підставі акту документальної планової виїзна перевірки від 11.09.2019 №28/26-15-42-04/.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (т. 4, а. с. 85).

В поданому до Окружного адміністративного суду міста Києва відзиві на позовну заяву (т. 4, а. с. 87-95) представник відповідача ГУ ДПС у м. Києві Івах Г.В. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень.

Представник позивача адвокат Ярошенко О.О. подала письмові пояснення (т. 4, а. с. 103-105) стосовно ППР від 25.10.2019 № (застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на суму 644826,00 грн), в яких зауважила, що всупереч положенням пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, відповідачем не було здійснено перерахунку суми штрафних санкцій та не надіслано нове ППР.

Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX), адміністративну справу № 640/3791/20 Окружним адміністративним судом міста Києва не було розглянуто.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-ІХ (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16.07.2024 № 3863-IX) адміністративну справу № 640/3791/20 передано на розгляд Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/3791/20; ухвалено судовий розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження спочатку суддею одноособово; призначено підготовче засідання у справі на 14:30 24.03.2025 (т. 4, а. с. 113-114).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 13.05.2025 (т. 4, а. с. 152).

В судове засідання, призначене на 10:00 13.05.2025, учасники справи не прибули. При цьому, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача адвоката Крутенко Ю.В. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (т. 4, а. с. 147), а представник відповідача Дегтярьова Р.М. звернулася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи (т. 4, а. с. 158).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 відкладено розгляд справи на 11:00 03.06.2025 (т. 4, а. с. 163).

В судове засідання, призначене на 11:00 03.06.2025, учасники справи не прибули повторно. При цьому, представник відповідача Лукашенко Д.П. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника відповідача в судовому засіданні через значне навантаження, перебування уповноважених представників у відпустці та їх участь в інших судових засідання (т. 4, а. с. 168-169).

Пунктом 2 частини третьої статті 205 КАС України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Згідно із частиною четвертою статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

З урахуванням наведеного, оскільки у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача адвоката Крутенко Ю.В. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (т. 4, а. с. 147), та представник відповідача повторно не прибув в судове засідання, що в розумінні пункту 2 частини третьої статті 205 КАС України не є підставою для відкладення розгляду справи, тому подане клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, справу розглянуто за відсутності учасників справи, а судом у порядку частини четвертої статті 250 КАС України підписано скорочене судове рішення без його проголошення.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у м. Києві, на підставі наказів від 24.07.2019 № 10658, від 28.08.2019 № 11903, проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018, про що складено акт від 11.09.2019 № 28/26-15-42-04/ НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 39-68).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пункту 177.2, пункту 177.4, пункту 177.10 статті 177 ПК України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з ПДФО в 2017 році на суму 18611,83 грн;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України заниження та несплата в бюджет військового збору на загальну суму 1550,99 грн, в т. ч. в 2017 році на 470,29 грн, в 2018 році 1080,70 грн;

- пункту 1 частини другої статті 6, частини другої статті 7, частини одинадцятої статті 8, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), внаслідок чого занижено ЄСВ в 2018 році у розмірі 15850,21 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України не реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних (не платниками ПДВ) на суму ПДВ 1289652,00 грн;

- підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, пункту 51.1 статті 51, пункту 49.18.2 статті 49 ПК України несвоєчасне подання до податкового органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманих з них податків (форма № 1ДФ) за І та ІІ кв. 2017 року, І кв. 2018 року та не відображення відомостей про виплачені суми доходів за надані послуги та придбані ТМЦ на користь ФОП за ознакою «175» в ІІ, ІІІ, ІV кварталах 2017 року та І, ІІ, ІІІ, ІV кварталах 2018 року;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік;

- пункту 2, пункту 4 статті 6 Закону № 2464-VI з урахуванням вимог пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок № 454) неподання до органів Управління пенсійного фонду України та податкового органу звіти щодо сум нарахованого ЄСВ за 2011-2015 рр., та несвоєчасне подання звіту за 2017 рік;

- пункту 3 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI несвоєчасне подання звітів про суми нарахованого ЄСВ за квітень, червень, липень грудень 2017 року, березень травень, липень 2018 року;

- частини першої, пункту 2 статті 6, пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VI - несвоєчасне перерахування ЄСВ в сумі 2720,0 грн (термін перерахування 09.02.2018, фактично перераховано 23.02.2018), в сумі 1975,40 грн (термін перерахування 23.02.2018, фактично перераховано 28.03.2018), в сумі 1230,08 грн (термін перерахування 28.03.2018, фактично перераховано 19.04.2018), в сумі 3687,98 грн (термін перерахування 19.04.2018, фактично перераховано 24.04.2018), в сумі 2943,38 грн (термін перерахування 24.04.2018, фактично перераховано 29.05.2018), в сумі 2457,18 грн (термін перерахування 29.05.2018, фактично перераховано 05.07.2018), в сумі 1454,18 грн (термін перерахування 05.07.2018, фактично перераховано 19.07.2018), в сумі 3911,36 грн (термін перерахування 19.07.2018, фактично перераховано 23.07.2018), в сумі 3166,76 грн. (термін перерахування 23.07.2018, фактично перераховано 14.08.2018);

- пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VI несвоєчасне перерахування нарахованого на заробітну плату єдиного внеску в сумі 2904,00 грн (термін перерахування 20.04.2017, фактично перераховано 12.06.2017), в сумі 5808,00 грн (термін перерахування 12.06.2017, фактично перераховано 20.06.2017), в сумі 7964,00 грн (термін перерахування 20.06.2017, фактично перераховано 20.07.2017), в сумі 5808,00 грн (термін перерахування 20.07.2017, фактично перераховано 28.08.2017), в сумі 5060,00 грн (термін перерахування 28.08.2017, фактично перераховано 04.09.2017), в сумі 4964,00 грн (термін перерахування 04.09.2017, фактично перераховано 10.10.2017), в сумі 2808,00 грн (термін перерахування 10.10.2017, фактично перераховано 20.10.2017), в сумі 4964,00 грн (термін перерахування 20.10.2017, фактично перераховано 20.02.2018), в сумі 4876,00 грн (термін перерахування 23.02.2018, фактично перераховано 28.03.2018), в сумі 3952,00 грн (термін перерахування 28.03.2018, фактично перераховано 23.04.2018);

- пункту 3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1233 (далі Порядок № 1233) та пункту 49.2 статті 49 ПК України - неподання до контролюючого органу звітів про суми податкових пільг за шість, дев`ять і дванадцять місяців 2017 року та три, шість і дев`ять місяців 2018 року (6 періодів);

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 151020,00 грн, в т.ч. в 2017 році на 5713,00 грн (червень - 429,00 грн, липень - 779,00 грн, серпень - 1126,00 грн, вересень - 427,00 грн, жовтень - 1044,00 грн, листопад - 779,00 грн, грудень - 1129 грн), в 2018 році 145307,00 грн (січень - 966,00 грн, лютий - 1040,00 грн, березень - 5408,00 грн, квітень - 1114,00 грн, травень - 1265,00 грн, червень - 1417,00 грн, липень - 1576,00 грн, серпень - 122084,00 грн, вересень - 2166,00 грн, жовтень - 4729,00 грн, листопад - 1538,00 грн, грудень - 2004,00 грн);

- пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, внаслідок чого завищено бюджетне відшкодування в 2017 році на загальну суму 5312,00 грн (в т. ч. в березні 2017 року на суму 2562,00 грн, квітні 2017 року на 2078,00 грн);

- пункту 126.1 статті 126 ПК України несвоєчасна сплата до бюджету ПДВ в 2017 році в сумі 48960 грн (при терміні сплати 30.08.2018, фактично сплачено 25.10.2018);

- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України - несвоєчасне перерахування ПДФО з заробітної плати в сумі 1764,00 з затримкою на 504 дні;

- підпункту 1.4, 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору сумі 147,00 грн з затримкою на 222 дні;

- статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-BP (далі Закон № 481/95-ВР) реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів в період з 04.03.2018 по 11.03.2018 на суму 42175,35 без наявності ліцензії;

- пункту 49.2-1 статті 49 ПК України несвоєчасне подання декларації з акцизного податку за квітень 2017 року, червень серпень 2017 року, грудень 2017 року та січень-червень 2018 року.

Позивач, не погодившись із висновками, викладеними в акті за наслідками перевірки, 10.10.2019 подав заперечення на нього (т. 1, а. с. 70-74), за результатами розгляду якого ГУ ДПС у м. Києві листом від 22.10.2019 за № 8023/ФОП/26-15-42-04-27 (т. 1, а. с. 75-89) повідомлено позивача про те, що за результатами розгляду заперечень, поданих ФОП ОСОБА_1 комісією вирішено висновки акту документальної планової виїзної перевірки викласти в такій редакції:

«Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пункту 177.2, пункту 177.4, пункту 177.10 статті 177 ПК України заниження податкового зобов`язання з ПДФО на суму 18791,80 грн (в т. ч. в 2017 році на 5823,41 грн, в 2018 році 12968,39 грн);

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України заниження та несплата в бюджет військового збору на загальну суму 1565,98 грн, в т. ч. в 2017 році на 485,28 грн, в 2018 році 1080,70 грн;

- пункту 1 частини другої статті 6, частини другої статті 7, частини одинадцятої статті 8, статті 9 Закону № 2464-VI заниження ЄСВ на суму 15927,71 грн (в т. ч. в 2017 році у розмірі 77,50 грн, в 2018 році - 15850,21 грн);

- пункту 201.10 статті 201 ПК України не реєстрація в ЄРПН ПН (не платниками ПДВ) на суму ПДВ 1289652,00 грн;

- підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, пункту 51.1 статті 51, пункту 49.18.2 статті 49 ПК України несвоєчасне подання до податкового органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманих з них податків (форма №1ДФ) за І та ІІ кв. 2017 року, І кв. 2018 року та не відображення відомостей про виплачені суми доходів за надані послуги та придбані ТМЦ на користь ФОП за ознакою «175» в ІІ, ІІІ, ІV кварталах 2017 року та І, ІІ, ІІІ, ІV кварталах 2018 року;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік;

- пункту 2, пункту 4 статті 6 Закону № 2464-VI з урахуванням вимог пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку № 454 неподання до органів Управління пенсійного фонду України та податкового органу звіти щодо сум нарахованого ЄСВ за 2011-2015 рр., та несвоєчасне подання звіту за 2017 рік;

- пункту 3 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI несвоєчасне подання звітів про суми нарахованого ЄСВ за квітень, червень, липень грудень 2017 року, березень травень, липень 2018 року;

- частини першої, пункту 2 статті 6, пункту 8 статті 9 Закону № 2464-VI - несвоєчасне перерахування ЄСВ в сумі 2720,0 грн (термін перерахування 09.02.2018, фактично перераховано 23.02.2018), в сумі 1975,40 грн (термін перерахування 23.02.2018, фактично перераховано 28.03.2018), в сумі 1230,08 грн (термін перерахування 28.03.2018, фактично перераховано 19.04.2018), в сумі 3687,98 грн (термін перерахування 19.04.2018, фактично перераховано 24.04.2018), в сумі 2943,38 грн (термін перерахування 24.04.2018, фактично перераховано 29.05.2018), в сумі 2457,18 грн (термін перерахування 29.05.2018, фактично перераховано 05.07.2018), в сумі 1454,18 грн (термін перерахування 05.07.2018, фактично перераховано 19.07.2018), в сумі 3911,36 грн (термін перерахування 19.07.2018, фактично перераховано 23.07.2018), в сумі 3166,76 грн. (термін перерахування 23.07.2018, фактично перераховано 14.08.2018);

- пункту 8 статті 9 Закону №2464-VI несвоєчасне перерахування нарахованого на заробітну плату єдиного внеску в сумі 2904,00 грн (термін перерахування 20.04.2017, фактично перераховано 12.06.2017), в сумі 5808,00 грн (термін перерахування 12.06.2017, фактично перераховано 20.06.2017), в сумі 7964,00 грн (термін перерахування 20.06.2017, фактично перераховано 20.07.2017), в сумі 5808,00 грн (термін перерахування 20.07.2017, фактично перераховано 28.08.2017), в сумі 5060,00 грн (термін перерахування 28.08.2017, фактично перераховано 04.09.2017), в сумі 4964,00 грн (термін перерахування 04.09.2017, фактично перераховано 10.10.2017), в сумі 2808,00 грн (термін перерахування 10.10.2017, фактично перераховано 20.10.2017), в сумі 4964,00 грн (термін перерахування 20.10.2017, фактично перераховано 20.02.2018), в сумі 4876,00 грн (термін перерахування 23.02.2018, фактично перераховано 28.03.2018), в сумі 3952,00 грн (термін перерахування 28.03.2018, фактично перераховано 23.04.2018);

- пункту 3 Порядку № 1233 та пункту 49.2 статті 49 ПК України неподання до контролюючого органу звітів про суми податкових пільг за шість, дев`ять і дванадцять місяців 2017 року та три, шість і дев`ять місяців 2018 року (6 періодів);

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 151020,00 грн, в т. ч. в 2017 році на 5713,00 грн (червень - 429,00 грн, липень - 779,00 грн, серпень - 1126,00 грн, вересень - 427,00 грн, жовтень - 1044,00 грн, листопад - 779,00 грн, грудень - 1129 грн), в 2018 році - 145307,00 грн (січень - 966,00 грн, лютий - 1040,00 грн, березень - 5408,00 грн, квітень - 1114,00 грн, травень - 1265,00 грн, червень - 1417,00 грн, липень - 1576,00 грн, серпень - 122084,00 грн, вересень - 2166,00 грн, жовтень - 4729,00 грн, листопад - 1538,00 грн, грудень - 2004,00 грн);

- пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України завищення бюджетного відшкодування в 2017 році на загальну суму 5312,00 грн (в т. ч. в березні 2017 року на суму 2562,00 грн, квітні 2017 року на 2078,00 грн);

- пункту 126.1 статті 126 ПК України несвоєчасна сплата до бюджету ПДВ в 2017 році в сумі 48960 грн (при терміні сплати 30.08.2018, фактично сплачено 25.10.2018);

- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України - несвоєчасне перерахування ПДФО з заробітної плати в сумі 1764,00 з затримкою на 504 дні;

- підпункту 1.4, 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору сумі 147,00 грн з затримкою на 222 дні;

- статті 15 Закону № 481/95-ВР реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів в період з 04.03.2018 по 11.03.2018 на суму 42175,35 без наявності ліцензії;

- пункту 49.2-1 статті 49 ПК України несвоєчасне подання декларації з акцизного податку за квітень 2017 року, червень серпень 2017 року, грудень 2017 року та січень-червень 2018 року».

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Волинській області прийняло такі рішення:

- ППР від 25.10.2019 № (форма «Р»), яким за порушення пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України та на підставі пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58, пункту 123.1 статті 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на суму 226530,00 грн, в т. ч. 151020,00 грн за податковими зобов`язаннями, 75510,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т. 1, а. с. 129-130);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «В4»), яким за порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 5312,00 грн (т. 1, а. с. 132-133);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1870,00 грн за платежем «Акциз. податок з реалізації суб`єктами господар. роздр. торгівлі підакц. товарами» (т. 1, а. с. 135);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким за порушення пункту 49.18 статті 49 ПК України та на підставі пункту 54.3 статті 54 та пункту 120.1 статті 120 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1020,00 грн за платежем «Адмін. штрафи та інші санкції (надх. коштів, контроль за справлянням яких закр. 21081103)» (т. 1, а. с. 137);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким за порушення пункту 126.1 статті 126 ПК України та на підставі пункту 54.3 статті 54 та пункту 126.1 статті 126 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 352,80 грн за платежем «ПДФО, що спл. подат. агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п 11010100 » (т. 1, а. с. 139);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким за порушення пункту 126.1 статті 126 ПК України та на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 73,50 грн за платежем «військовий збір 11010100 » (т. 1, а. с. 141);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким за порушення підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України та на підставі пункту 54.3 статті 54 та пункту 120.1 статті 120 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн за платежем «адміністративний штраф 11010500 » (т. 1, а. с. 143);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 119.2 статті 119 ПК України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн за платежем «ПДФО, що спл. подат. агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п 11010100» (т. 1, а. с. 145);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «Н»), яким до позивача за затримку реєстрації ПН/РК застосовано штраф у сумі 644826,00 грн (т. 1, а. с. 147);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «Р»), яким за порушення пункту 177.4 статті 177 ПК України та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДФО, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування, на суму 23489,75 грн, в т. ч. 18791,80 грн за податковими зобов`язаннями, 4697,95 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т. 1, а. с. 150-151);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «Р»), яким за порушення пункту 1.2, пункту 1.3 16 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що спл. фіз. особами за результатами річного декларування, на суму 1957,48 грн, в т. ч. 1565,98 грн за податковими зобов`язаннями, 391,5 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т. 1, а. с. 153-154);

- ППР від 25.10.2019 № (форма «С»), яким за порушення статті 15 Закону № 481/95-BP та на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України, абзацу п`ятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP застосовано штрафні санкції у сумі 84350,70 грн за платежем «Адмін штрафи та штрафні санкції за порушення закон. у сфері виробн. та обілу алкогол. напоїв та тютюну» (т. 1, а. с. 156).

За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято (сформовано) та надіслано платнику:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2019 № Ф-41590-10 про наявність станом на 30.11.2019 заборгованості (недоїмки, штрафу, пені) в розмірі 28443,45 грн (т. 1, а. с. 26);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.10.2019 № Ф-67 про наявність станом на 25.10.2019 заборгованості (недоїмки, штрафу, пені) в розмірі 15927,71 грн (т. 1, а. с. 34);

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.10.2019 № , відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 5464,80 грн та за період з 21.04.2017 по 23.04.2018 нарахована пеня в розмірі 1673,41 грн (т. 1, а. с. 27);

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.10.2019 № , відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 1526,88 грн та за період з 10.02.2018 по 14.08.2018 нарахована пеня в розмірі 438,84 грн (т. 1, а. с. 35);

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом № 2464-VI від 25.10.2019 № , яким за порушення частини другої статті 6 Закону № 2464-VI та на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI застосовано штрафні санкції у розмірі 1360,00 грн (т. 1, а. с. 30);

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом № 2464-VI від 25.10.2019 № , яким за порушення частини другої статті 6 Закону № 2464-VI та на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI застосовано штрафні санкції у розмірі 1360,00 грн (т. 1, а. с. 32);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.10.2019 № (т. 1, а. с. 37).

Позивач оскаржив до ДПС України вказані рішення (т. 1, а. с. 96-107).

Рішеннями ДПС України від 28.12.2019 та від 17.01.2020 скаргу позивача залишено без задоволення (т. 1, а. с. 108-120).

При вирішенні спору щодо правомірності прийняття відповідачем ППР від 25.10.2019 №, від 25.10.2019 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.10.2019 №, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.10.2019 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.10.2019 № Ф-67, суд враховує такі фактичні обставини та норми законодавства.

Як видно із пункту 2.1.2 «Визначення загального оподаткованого доходу, документально підтверджених витрат, пов`язаних з діяльністю та чистого оподаткованого доходу» акту перевірки від 11.09.2019 № 2826-15-42-04/, перевіркою правильності визначення загального оподаткованого доходу (відповідно книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, книг обліку розрахункових операцій та відомостей форми 1-ДФ) встановлено заниження платником доходу в 2018 році на 72046,60 грн; відповідно до наданих до перевірки банківських виписок та звітів по РРО загальний оподаткований дохід (без ПДВ та акцизного збору) в 2018 році становить 7863766,10 грн, платником задекларовано 7791719,50 грн, розбіжність становить 72046,60 грн.

Відповідно до пункту 2.1.3 «Перевірка правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку до податкової декларації» (який викладено в новій редакції листом ГУ ДПС у м. Києві від 22.10.2019 № 8023/ФОП/26-15-42-04-27 на підставі поданих заперечень) встановлено, що відповідно до поданої декларації за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 задекларовано витрати в сумі 2650880,83 грн, відповідно до наданих платником документів, що підтверджують витрати, пов`язані з отриманим в 2017 році доходом їх вартість становить 2605815,36 грн, таким чином розбіжність складає 45065,47 грн.

Порушення, зазначені у пунктах 2.1.2, 2.1.3 акту перевірки від 11.09.2019 № 2826-15-42-04/, стали підставою для формулювання в пункті 2.1.5 «Результати перевірки визначення суми податкового зобов`язання з ПДФО» цього ж акту висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 занижено чистий оподаткований дохід на загальну суму 117112,07 грн, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 18791,80 грн, в т. ч. у 2017 році на суму 5823,41 грн (32352,25 грн (чистий оподаткований дохід) х 18%) та у 2018 році 12968,39 грн (чистий оподаткований дохід) х 18% - 21014,33 (різниця нарахована платником).

Крім того, зазначені у пунктах 2.1.2, 2.1.3 акту перевірки від 11.09.2019 № 2826-15-42-04/ висновки стали підставою для формулювання в пункті 2.2 «Дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення та сплати військового збору з доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності» цього ж акту висновку про те, що оскільки ФОП ОСОБА_1 занижено чистий оподаткований дохід на загальну суму 117112,07 грн, це призвело до порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме занижено до сплати військовий збір на суму 1565,98 грн, в т. ч. в 2017 році на суму 485,28 грн та в 2018 році 1080,70 грн.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

За приписами підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

документально не підтверджені витрати.

Отже, до складу витрат фізичної особи - підприємця включається документально підтверджені витрати, які пов`язані з провадженням господарської діяльності такою особою, зокрема і суму сплаченого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, які вона використовує для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із абзацом першим пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218 (далі Порядок № 481; чинний на момент виникнення спірних правовідносин), записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Підпунктами 5-8 пункту 6 Порядку № 481 встановлено, що самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня; у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 481 дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Тобто, чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням. При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат лише ті витрати, що безпосередньо пов`язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України, та за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Так, з дослідженої судом Книги обліку доходів і витрат за 2017 рік (яка велась за період з 27.02.2017 по 31.12.2018), та яка була надана контролюючому органу під час перевірки, убачається, що сумарний розмір витрат за 2017 рік з урахуванням графи 6 «сума витрат, пов`язана з придбанням товарів (робіт, послуг)», графи 7 «витрати на оплату праці найманих працівників», графи 8 «інші витрати, пов`язані з одержанням доходу» становить 2605815,36 грн (1875454,18 + 109025,00 + 621336,18), що також зазначено і в листі ГУ ДПС у м. Києві від 22.10.2019 №8023/ФОП/26-15-42-04-27, яким пункт 2.1.3 «Перевірка правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку до податкової декларації» акту перевірки викладено в новій редакції.

Згідно з додатком Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи сума одержаного доходу ФОП ОСОБА_1 становить 2638167,61 грн (т. 1, а. с. 240).

Відтак, сума чистого оподаткованого доходу в 2017 році становить 32352,25 грн: 2638167,61 грн (валовий дохід у 2017 році) 2605815,36 грн (витрати), при цьому, у графі 9 «Сума чистого оподаткованого доходу» додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи становить 12713,22 грн.

Позивач зазначає, що за даними платника податку чистий оподаткований дохід за 2017 рік має становити -553,02 грн, враховуючи розрахунок 2605262,34 грн 2605815,36 грн. Проте, суд не бере до уваги такий розрахунок, оскільки, як уже зазначалось, чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов`язані з її здійсненням, тоді як сума 2605262,34 грн за 2017 рік (яка зазначена у графі 4 Книги обліку доходів і витрат за 2017 рік) (т. 1, а. с. 169) це чистий дохід без податків, при тому що у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи позивач самостійно визначає суму 2638167,61 грн.

Також обґрунтованими є висновки акту перевірки в частині заниження валового доходу, оскільки відповідно до банківських виписок та звітів РРО (т. 1, а. с. 213-224) загальний оподаткований дохід в 2018 році склав 7863766,10 грн, проте згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік (т. 1, а. с. 247) позивач декларує суму 7791719,50, що в свою чергу становить різницю у сумі 72046,60 грн, яка виникла у зв`язку із не включенням до загального оподаткованого доходу реалізованих ТМЦ через РРО.

Отже, встановлені під час судового розгляду обставини справи свідчать, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм ПК України ґрунтуються на всебічно та об`єктивно досліджених первинних документах, наданих позивачем під час перевірки, отже є доведеними.

За таких обставин, суд доходить висновку, що визначення позивачу грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 18791,80 грн та військового збору в сумі 1565,98 грн згідно з податковими повідомленнями-рішенням від 25.10.2019 № та № відповідно, донарахування сум єдиного внеску в розмірі 28443,45 грн та 15927,71 грн згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2019 № Ф -41590-10 та від 25.10.2019 №Ф-67, застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 7138,21 грн та 1965,72 грн відповідно до рішень від 25.10.2019 № та від 25.10.2019 № є правомірним, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно пунктом 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником ПДВ 01.03.2017 за № 200325810 та у зв`язку із неподанням декларацій протягом року реєстрацію анульовано 31.07.2018 за рішенням контролюючого органу.

При цьому, контролюючим органом встановлено, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів нарахована (сплачена, надана) ФОП ОСОБА_1 протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищила 1 000 000 грн.

На підставі вищевикладеного ФОП ОСОБА_1 відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України був зобов`язаний зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 ПК України.

Пунктом 183.1 статті 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до пункту 183.2 статті 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.10 статті 183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Підпункт «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України визначає, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Позивач зареєстрований платником ПДВ з 01.09.2018, а загальна сума від здійснення операцій з реалізації товарів за період з 01.08.2018 по 01.09.2018 згідно витягу z-звіту РРО та касових чеків, а також зарахування безготівкових коштів на банківський рахунок складає 610422,00 грн, а отже є базою нарахування податком на додану вартість.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не нарахував ПДВ за поставку товарів/послуг в сумі 122084,00 грн та, в порушення пункту 187.1 статті 187 ПК України, занизив податкові зобов`язання з ПДВ на цю суму.

За правилами пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

За приписами пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-XIV.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом первинних документів щодо реалізації товару, суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача про порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ у зв`язку з ненарахуванням податкових зобов`язань, та позивачем під час перевірки та розгляду справи доказів на спростування встановлених порушень не надано.

Вирішуючи спір в частині правомірності прийняття ППР від 25.10.2019 № (форма «Н»), яким згідно з пунктом 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ ПК України, на підставі акту перевірки від 16.09.2019 №28/26-15-42-04/, встановлено порушення граничних термінів реєстрації ПН, визначених статтею 201 ПК України та згідно із статтею 120-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 644826,00 грн (т. 1, а. с. 147-148), суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267 (далі Порядок № 1307), до розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг, а саме: до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

У графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 14 - у разі здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню за ставкою 14 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

При складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку № 1307, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини, зокрема, «01» - складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку), «08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено чіткий перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю), при тому такий перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Системний аналіз статті 201 та пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відтак, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 04.09.2018 у справі № 816/1488/17 та від 11.12.2018 у справі № 807/68/18).

При цьому, податкові накладні, які складені на операції, що оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою, можуть бути як такими, що надаються покупцю, та такими, що не надаються покупцю.

Суд зазначає, що позивач не заперечує факт порушення строків реєстрації відповідних податкових накладних, проте, наголошує на тому, що несвоєчасність реєстрації таких видів податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю) - не створює підстав для застосування проти нього контролюючим органом штрафних санкцій.

Проте, доказів того, що податкові накладні позивача відповідали всім критеріям (а саме: не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), які дають підстави для незастосування штрафних санкцій у випадку несвоєчасної реєстрації таких накладних - матеріали справи не містять, а позивачем суду не надано.

Отже, дослідивши правомірність застосування спірним податковим повідомленням-рішенням сум штрафних санкцій, суд виходить з того, що правовідносини, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, не підпадають під визначення винятків, обумовлених пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності за пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України відповідно до оскаржуваного ППР форми «Н» від 25.10.2019 № , розмір застосованого штрафу контролюючим органом визначено правильно, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного ППР належить відмовити.

Стосовно правомірності прийняття ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 1870,00 грн за платежем «Акциз. податок з реалізації суб`єктами господар. роздр. торгівлі підакц. товарами» (т. 1, а. с. 135), суд враховує таке.

За змістом пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Нормами підпункту 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 223.1 статті 223 ПК України базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до пункту 223.2 статті 223 ПК України платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Проте, як встановлено перевіркою, позивачем ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно подано до контролюючого органу декларації з акцизного податку за квітень 2017 року (при терміні подання до 22.05.2017, фактично подано 18.10.2017), за червень 2017 року (при терміні подання до 20.07.2017, фактично подано 21.08.2018), за липень 2017 року (при терміні подання до 21.08.2017, фактично подано 21.08.2018), за серпень 2017 року (при терміні подання до 20.09.2017, фактично подано 21.08.2018), за грудень 2017 року (при терміні подання до 22.01.2018, фактично подано 21.08.2018), за січень 2018 року (при терміні подання до 20.02.2018, фактично подано 28.08.2018), за лютий 2018 року (при терміні подання до 20.03.2018, фактично подано 28.08.2018), за березень 2018 року (при терміні подання до 20.04.2018, фактично подано 28.08.2018), за квітень 2018 року (при терміні подання до 21.05.2018, фактично подано 28.08.2018), за травень 2018 року (при терміні подання до 20.06.2018, фактично подано 21.08.2018), за червень 2018 року (при терміні подання до 20.07.2018, фактично подано 21.08.2018).

Крім того, в позовній заяві позивач не наводить жодних аргументів на спростування встановленого порушення податкового законодавства контролюючим органом, з огляду на що вказане ППР від 25.10.2019 № (форма «ПС») про застосування штрафу за порушення терміну подання податкової звітності з акцизного податку у сумі 1870,00 (170,00 грн (сума визначеного пунктом 120.1 статті 120 ПК України штрафу) х 11 (несвоєчасно подані декларації)) є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо правомірності прийняття ППР від 25.10.2019 № ((форма «С»), яким за порушення статті 15 Закону № 481/95-BP, на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України та абзацу п`ятого частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP застосовано штрафні санкції у сумі 84350,70 грн за платежем «Адмін штрафи та штрафні санкції за порушення закон. у сфері виробн. та обілу алкогол. напоїв та тютюну», суд зазначає про таке.

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (стаття 1 Закону № 481/95-ВР).

Як встановлено статтею 15 указаного Закону, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Суд враховує, що у період з 04.03.2018 по 11.03.2018 ФОП ОСОБА_1 не мав ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за місцем торгівлі, де здійснює господарську діяльність. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний №1410 та тютюновими виробами, реєстраційний №410 вичерпали свою дію (термін дії ліцензій з 04.03.2017 по 03.03.2018), а нові ліцензії за реєстраційними №№ 01974 та 01975 видані на строк дії з 12.03.2018 по 11.03.2019.

Позивач не заперечує встановлений перевіркою факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів з 04.03.2018 по 11.03.2018, а тому ППР від 25.10.2019 № (форма «С»), яким за порушення статті 15 Закону №481/95-BP застосовано штрафні санкції у сумі 84350,70 грн є правомірним та скасуванню не підлягає.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, оскаржувані у цій справі рішення є правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування зазначених рішень належить відмовити.

Керуючись статтями 241 - 246, частиною четвертою статті 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 16 червня 2025 року