Справа № 444/1060/25
Суддя: Олещук М. М.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/1060/25
Провадження № 2-а/444/41/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

11 червня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Будзан Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Брухаль Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позовній заяві позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним, а оскаржена ним постанова прийнята з грубим порушенням порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, без фактичного та реального з`ясування та дослідження всіх обставин справи. Вказує, що він не був належним чином повідомлений про виклик на 21.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), про надсилання йому повістки обізнаний не був та повістку не отримував. Позивач посилається на те, що він 18.11.2016 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) про що свідчать відповідні відмітки у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 виданому позивачу 27.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). 24.05.2024 року він уточнив військово-облікові дані із внесенням номеру в реєстрі «Оберіг» 1. При оновленні даних ним зазначено всі необхідні дані: номер телефону, адреса електронної пошти, тощо. При цьому він вказав адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування): АДРЕСА_2 , що відмінна від адреси його реєстрації у цьому ж населеному пункту по АДРЕСА_3 , де він зареєстрований з 11.06.1992 року. Позивач стверджує, що у нього наявні підстави для відстрочки від призову відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року, оскільки в нього на утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років та така відстрочка надана відповідачем строком до 08.05.2025 року.

Позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу відносно нього закрити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 31.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просить суд позов задоволити.

Представник позивача - адвокат Брухаль Т.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково зазначив, що позивач 18.11.2016 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). 27.04.2023 року позивач пройшов обстеження військово-лікарської комісії та визнаний придатним до військової служби. 24.05.2024 року (тобто вчасно) позивач військово-облікові дані уточнив із внесенням номеру в реєстрі «Оберіг» 1. У позивача наявні підстави для відстрочки від призову відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993, оскільки в нього на утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років та така відстрочка надана відповідачем строком до 08.05.2025 року. Поведінка позивача в повній мірі свідчить про безперечне та добропорядне виконання ним всіх обов`язків військовозобов`язаного, як і про відсутність намірів уникнення явки до РТЦК за викликом. В другій декаді березня позивачу від дільничного офіцера поліції стало відомо, що він перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), а тому позивач з власної ініціативи з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , де йому було повідомлено, що він викликався шляхом надсилання йому повістки для уточнення даних на 11:00 годин 21.10.2024 року та за викликом вчасно не з`явився.

Представник просить суд постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) полковником ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомлено, відповідач відзив на позов не подавав, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Судом встановлено, що 14.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №6033 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (арк.спр. 15-16).

Із оскарженої постанови №6033 від 14.03.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 був поданий у розшук за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 210-1 КУпАП, а саме: неприбуття за повісткою (№282476 від 04.10.2024 року) за місцем реєстрації до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних.

Однак, як ствердив позивач у позовній заяві, він належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не отримував, а тому не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. Позивач вказав, що на даний час має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, внаслідок чого звертався в ТЦК та отримав відстрочку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються відповідно до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП встановлено, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів про те, що військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Виходячи з детально проаналізованих доказів, суд дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної дії, яка містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №6033 від 14.03.2025 року належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 72-78, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову №6063 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) полковником ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 16.06.2025 року.

Суддя М. М. Олещук