Справа № 400/4767/25
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р. № 400/4767/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаЦентрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006,
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, просп. Центральний, 141В, м. Миколаїв, 54055,
про скасування постанови від 18.04.2025 року ВП № 77700514,
ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі також позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Центральний ВДВС), в якому просить:

- скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу від 18.04.2025 року по ВП № 77700514 у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою від 27.05.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. 287 КАС України.

В обґрунтування своїх вимог позивач наголошує на вжиття ним дій щодо виконання постанови Центрального ВДВС, а тому не вбачає законних відстав для накладення на нього штрафу оскаржуваним рішенням відповідача.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивачів просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що згідно акту державного виконавця від 18.04.2025 року встановлено, що рішення суду боржником не виконано в установлений державним виконавцем строк без поважних причин, а саме: повідомлення від боржника або стягувача про виконання рішення суду не надходило, інформація про причини невиконання рішення відсутня, що були підставою для накладання штрафу на боржника.

Відповідно до вимог ст.ст. 63, 75 Закону № 1404 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 18.04.2025 року в розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти днів, та було попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Третя особа пояснень по суті спору не надала.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, цінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Виконавче провадження №77700514 було відкрито за заявою ОСОБА_1 та оригіналу виконавчого документу, а саме: виконавчого листа від 20.03.2025 року у справі № 420/30104/24, виданого Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі та раніше за текстом Закон № 1404), головним державним виконавцем Центрального ВДВС Куліковим Владиславом винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2025 року. Постанову направлено сторонам виконавчого провадження в т.ч. Військовій частині НОМЕР_1 направлено 03.04.2025 року за вих. № 42666 рекомендованою кореспонденцією на адресу, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 (трекінг поштового відправлення 206). Згідно трекінгу поштового відправлення № 206 оскаржувана постанова одержана представником позивача за довіреністю 12.04.2025 року.

Згідно акту державного виконавця від 18.04.2025 року встановлено, що рішення суду боржником не виконано в установлений державним виконавцем строк без поважних причин, а саме: повідомлення від боржника або стягувача про виконання рішення суду не надходило, інформація про причини невиконання рішення відсутня, що були підставою для накладання штрафу на боржника.

Таким чином, станом на 18.04.2025 року рішення суду боржником не виконано.

18.04.2025 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС Куліковим В.О., в рамках ВП № 77700514, винесено постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу в розмірі 5100 грн. Даною постановою також зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти днів та було попереджено його про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Копії постанови від 18.04.2025 року надіслано сторонам виконавчого провадження 18.04.2025 року за вих. № 50603 до відома та виконання.

Згідно трекінгу поштового відправлення № 279 оскаржувана постанова про накладення штрафу від 18.04.2025 року ВП № 77700514 одержана представником позивача за довіреністю 28.04.2025 року.

21.04.2024 на адресу Центрального ВДВС від командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 за вих. № 101/227 від 18.04.2025 року надійшло повідомлення про те, що Військова частина НОМЕР_1 виконала заходи щодо обчислення заборгованості, здійснило направлення заявки та погодження з фінансовим органом вищого рівня щодо правильності обчислення та замовило відповідне фінансування. Сума заборгованості складає 6805,85 грн. Військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником коштів та не має на казначейському рахунку окремих коштів для здійснення відповідних видатків, а фінансування має виключно персональний характер.

Не погоджуючись з постановою відповідача про накладання штрафу від 18.04.2025 року ВП № 77700514, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 63 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже відповідальність у боржника може наступати у разі якщо останній не виконує рішення суду без поважних на те причин.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 є розпорядником коштів ІІІ рівня (відповідно до Бюджетного кодексу України) та може здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань, взятих на облік органами Казначейства України.

Здійснення платежів ІНФОРМАЦІЯ_1 провадиться виключно з дозволу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та після отримання відповідних асигнувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є розпорядником коштів, а тому він 15.04.2025 року за вих. № 195/5/240 надіслав до командувача Військово-Морських Сил ЗСУ заяву з розрахунком на фінансування. У зазначеному розрахунку відображені потреби на виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 року у справі № 420/30104/24.

Листом від 16.04.2025 року № 154/181/1-973 отримано погодження ВМС ЗСУ на неоскарження судового рішення та на ФЕУ Командування ВМС надіслано додаткову заяву-розрахунок на фінансування виплати на виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 року у справі № 420/30104/24 в травні 2025 року.

На час розгляду справи дана потреба не була профінансована.

З наведеного вище вбачається, що у даному випадку у ВП №77700514 у строки про, які останній повідомляв відповідача, а саме: неотримання відповідних асигнувань від Міністерства оборони України.

Отже, у діях позивача відсутні навмисні порушення, у зв`язку з тим, що наявні обставини які не залежать від його волевиявлення, тому суд погоджується з відповідними доводами позивача.

Аналогічна вищенаведеній позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 640/9234/19. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно засувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону № 1404.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні ст. 64-1 Закону № 1404 є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Тобто, під час прийняття відповідачем рішення про накладення штрафу за несвоєчасне виконання рішення суду, останній обов`язково повинен встановити відсутність поважних причин, що існують поза волею позивача та які перешкоджають позивачу (боржнику) виконати таке рішення суду.

Але, відповідач при винесені оскаржуваної постанови не здійснив перевірку вказаних обставин, які перешкоджають позивачу виконати рішення суду, та, відповідно, безпідставно прийняв оскаржувану постанову.

Відповідно до ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006, ), за участю третьої особи Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (просп. Центральний, 141В, м. Миколаїв, 54055, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.04.2025 року по ВП № 77700514 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.06.2025 року.

Суддя О.В. Малих