Справа № 480/9067/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 р.Справа № 480/9067/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" та Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Н.В. Савицька) від 27.01.2025 року (повний текст складено 28.01.25 року) по справі № 480/9067/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправними податкові повідомлення-рішення відповідача від 31.07.2024 № 03, від 31.07.2024 № 03, від 31.07.2024 № 03;

стягнути з відповідача на користь позивача 326075,50 грн в рахунок відшкодування завданої стороні моральної шкоди з боку відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ГУ ДПС у Сумській області у період з 04.06.2024 по 10.06.2024 проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства, за результатами якої складено акт від 17.06.2024 №7121/18-28-07-03-07/34880895/178, та у подальшому прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 № 03, № 03, № 03 прийняті відповідачем, і в основу яких покладено необґрунтовані та неправомірні висновки Акту перевірки, підлягають скасуванню. Також стверджує, що прийняттям стосовно товариства протиправних рішень відповідач завдав останньому моральної шкоди.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року по справі № 480/9067/24 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 31.07.2024 № 03, від 31.07.2024 № 03, від 31.07.2024 № 03.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" (, вул. Деняка, 5, м. Конотоп, Конотопський район, Сумська область, 41615) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (, вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009) судовий збір у розмірі 3912 (три тисячі дев`ятсот дванадцять) грн 90 коп.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просить залишити його без змін в цій частині, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг, відзиви на апеляційні скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області у період з 04.06.2024 по 10.06.2024 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ НВО Червоний Металіст з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо визначення податкового зобов`язання в деклараціях з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2022 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 17.06.2024 № 7121/18-28-07- 03-07/34880895/178 (а.с.13-17), яким встановлено порушення:

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, встановлено не реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до визначення суми штрафу відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями);

- пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду всього у сумі 4461 грн., в т. ч. за грудень 2022 року на суму 4461 грн;

- п. 200.1, абзацу б) п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями встановлено завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок по декларації за грудень 2022 року на загальну суму ПДВ 199615 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки ТОВ НВО Червоний - металіст 05.07.2024 року подало заперечення до Головного управління ДПС у Сумській області.

За результатами розгляду заперечення висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки залишено без змін (а.с. 25) та прийняті податкові-повідомлення рішення (а.с. 29-32):

- № 03 від 31.07.2024 щодо зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4461,00 грн;

- № 03 від 31.07.2024 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 199615,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 19961,50 грн;

- № 03 від 31.07.2024 щодо порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних розрахунків/коригування за грудень 2023 року у ЄРПН про застосування штрафних санкцій в розмірі 102038,00 грн.

Рішення відповідача оскаржені ТОВ НВО Червоний - металіст в адміністративному порядку до ДПС України, яка своїм рішенням від 25.09.2024, залишила оскаржувані рішення без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 33-34).

Не погодившись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024 № 03, № 03, № 03 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд зазначив, що позивач не довів факт негативного впливу з боку контролюючого органу, який призвів до моральних страждань або втрат немайнового характеру, обґрунтування розміру збитків в результаті таких дій, порушення відповідачем законів України та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням і завданими збитками.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Червоний металіст () від 06.09.2022 № 30/08 в результаті виділу за розподільчим балансом від 31.08.2022 майнових активів, а також прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Червоний металіст (ідентифікаційний код 34880895) було створено Товариство з обмеженою відповідальністю АВРПН (, місцезнаходження: вул. Деняка, 7, м. Конотоп, Сумська область, 41600), затверджено розподільчий баланс, статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю АВРПН, його статут, розподілено частки між учасниками, обрано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю АВРПН.

Також судом встановлено, що на підставі розподільчого балансу Товариству з обмеженою відповідальністю АВРПН разом з активами були передані пасиви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче об`єднання Червоний металіст на загальну суму 1069574,31 грн, які складаються із заборгованості перед Комунальним підприємством Теплогарант на суму 988012,48 грн та із заборгованості перед Національним банком України в особі Банкнотно-монетного двору на суму 81561,83 грн.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що за результатами документальної перевірки встановлено, що протягом серпня-вересня 2022 року здійснено процедуру реорганізації ТОВ «НВО «Червоний Металіст» шляхом виділу майна з затвердженням розподільчого балансу, на загальних зборах створено нове підприємство ТОВ «АВРПН» (), з затвердженням статуту та яке затверджено протоколом загальних зборів учасників 06.09.2022 року за № 30/08 відповідно до якого: ТОВ «АВРПН» створено в результаті виділу частини майна, прав та обов`язків ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» (). Вказує, що ТОВ «АВРПН» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст», які згідно з розподільчим балансом не перейшли до ТОВ «АВРПН», а ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно розподільчим балансом перейшли до ТОВ «АВРПН».

Надаючи оцінку висновкам контролюючого органу, колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Відповідно до п. 98.3. ст. 98 ПК України реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків або внесення частини майна платника податків до статутного фонду іншого платника податків без ліквідації платника податків, який реорганізується, не тягне за собою розподілу грошових зобов`язань чи податкового боргу між таким платником податків та особами, утвореними у процесі його реорганізації, чи встановлення їх солідарної відповідальності за порушення податкового законодавства, крім випадків, коли за висновками контролюючого органу така реорганізація може призвести до неналежного погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платником податків, який реорганізується. Рішення про застосування солідарної або розподільної відповідальності за порушення податкового законодавства може бути прийняте контролюючим органом у разі, коли майно платника податків, що реорганізується, перебуває у податковій заставі на момент прийняття рішення про таку реорганізацію.

Згідно з пп. 98.1.4. п. 98.1 ст. 98 ПК України під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Відповідно до п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Положеннями пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що під постачанням товарів визнається будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

У пп. 14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу. міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Згідно з пп. 196.1.7. п. 196.1. ст. 196 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не являються.

Відповідно до п. 198.7. ст. 198 ПК України сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується шляхом поділу, виділення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом у наступному періоді після підписання розподільчого балансу відповідно до законодавства.

Згідно пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Положеннями ч. 3 ст. 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Відповідно до ч. 4 ст. 109 ЦК Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Відповідно до ст. 619 ЦК України передбачено. що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор не може вимагати задоволення своєї вимоги від особи, яка несе субсидіарну відповідальність, якщо ця вимога може бути задоволена шляхом зарахування зустрічної вимоги до основного боржника. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. У разі недотримання цих вимог особою, яка несе субсидіарну відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора.

Колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин приписи ч. 4 ст. 109 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки відповідні обов`язки за зобов`язаннями чітко визначені розподільчим балансом.

На момент створення ТОВ «АВРПН» шляхом виділу із ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «АВРПН» були: ОСОБА_1 (76 % частки статутного капіталу), ОСОБА_2 (12 % частки статутного капіталу), ОСОБА_3 (12 % частки статутного капіталу).

На підставі протоколу № 03 загальних зборів ТОВ «АВРПН» від 14.11.2022 р. та рішення учасника ТОВ «СКФ «Красний металіст» (ідентифікаційний код 36454943) від 14.11.2022 останнє придбало у учасників ТОВ «АВРПН» 100 % частки його статутного капіталу, у зв`язку з чим ТОВ «СКФ «Красний металіст» стало єдиним учасником, що володіє 100 % частки статутного капіталу ТОВ «АВРПН».

Вирішуючи спірні правовідносини суд також зазначає, що зроблені відповідачем висновки, з посиланням на ст. ст. 109, 619 ЦК України, про те що збереження субсидіарної відповідальності відбувається, коли зберігаються всі учасники протягом часу існування новоствореного підприємства та співвідношення їх часток, свідчить про помилкове трактуванням цих.

Так, субсидіарна відповідальність у учасників ніколи не виникала, оскільки суб`єктами такої відповідальності були і залишаються ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» та ТОВ «АВРПН», але не учасники цих товариств. Субсидіарна відповідальність ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» зберігається, оскільки вона не залежить від зміни складу учасників ані ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст», ані ТОВ «АВРПН».

Ця обставина також підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ щодо підприємства позивача, де в розділі «Дані про юридичних осіб правонаступників» правонаступником позивача зазначено ТОВ «АВРПН».

Як правильно зазначив суд першої інстанції, реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, що не є цивільно-правовим договором, оскільки не передбачає передачу права власності на передане майно, а здійснюється шляхом включення валових активів одного підприємства до складу валових активів іншого підприємства, а тому виділена частка майна в процесі реорганізації юридичної особи шляхом виділення частини майна за розподільчим балансом не є продажем (реалізацією) товарів в тлумаченні пп. 14.1.202, п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Щодо посилання податкового органу на те, що процес реорганізації товариства шляхом виділу не завершений і відбулося створення нової юридичної особи, а не виділ, а також на зауваження щодо проведення процедури виділу (щодо задоволення вимог, заявлених кредиторами і здійснення дооцінки активів), суд першої інстанції правильно зазначив, що державна реєстрація ТОВ АВРПН (), як юридичної особи, не скасовувалась, судом фіктивною не визнавалась, а тому висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при реорганізації, є не обґрунтованими. Крім того, доказів заявлення вимог кредиторами і їх незадоволення акт перевірки не містить.

На підставі цього колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог (щодо стягнення моральної шкоди), колегія суддів зазначає наступне.

Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги в цій частині, позивач посилається на те, що моральна шкода обґрунтована порушенням відповідачем права власності підприємства позивача на власні кошти в розмірі визначеного спірними ППР податкового зобов`язання, а також в розмірі списаних, зменшених до відшкодування грошових сум на підставі прийнятих відповідачем протиправних ППР. Завдану моральну шкоду позивач також обґрунтовує приниженням ділової репутації товариства, що полягало у формулюванні висновків акту перевірки від 17.06.2024, на підставі якого були прийняті спірні ППР.

Надаючи оцінку доводам апелянта в цій частині, колегія суддів зазначає, що приписами ст.56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в ст. 23 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.11.2019 у справі № 818/1430/17.

В межах спірних правовідносин вимогу про відшкодування моральної шкоди заявлено суб`єктом господарювання, який є юридичною особою, яка об`єктивно не можу мати жодних моральних страждань. Натомість, суд вважає, що юридична особа може вимагати компенсацію моральної шкоди лише у випадку порушення її ділової репутації.

Як вказувалося вище, в межах спірних правовідносин позивач акцентував увагу на приниженні ділової репутації висновками акту перевірки, додаткових перешкодах в здійсненні товариством господарської діяльності, перешкоджання формуванню позитивної податкової історії наявністю податкової заборгованості.

Разом з тим, ці твердження позивача ґрунтуються виключно на його міркуваннях, які жодними доказами не підтверджені, так само як і не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями, які відображені в акті перевірки і завданими збитками чи діловій репутації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Що стосується розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 12.03.2025 р. представником позивача адвокатом Тукманом Є.Г. до суду апеляційної інстанції подано заяву, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати, які позивач має понести у зв`язку з оскарженням позивачем в апеляційному порядку у відповідній частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №480/9067/24, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу згідно акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно доданого до цієї заяви акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 12.03.2025 р., сторони погоджують те, що Адвокатом надано Клієнту правові послуги (допомогу) у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього в суді апеляційної інстанції з питання, яке стосується або пов`язано з оскарженням Клієнтом рішення суду першої інстанції від 27.01.2025 по справі № 480/9067/24 в частині відмови в задоволенні заявлених вимог (надалі - захист інтересів Клієнта), а саме:

а) здійснення особистого прийому Клієнта (уповноваженої особи Клієнта) щодо надання усних роз`яснень зі спірних правовідносин по справі №480/9067/24 в аспекті захисту інтересів Клієнта на прикладі правозастосовчої практики в аналогічних справах, узгодження з Клієнтом правової позиції для захисту його інтересів в суді апеляційної інстанції, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 3 години.

б) розроблення, структуризація та складання процесуальних документів по справі № 480/9067/24: апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 27.01.2025 по справі № 480/9067/24 в частині відмови в задоволенні заявлених вимог, - дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 9 годин.

Відповідно до умов п. 4.2. Договору вартість 1 години роботи Адвоката Сторони дійшли згоди визначити в розмірі 10000,00 грн.

Розрахунок вартості наданих Адвокатом послуг здійснено наступним чином: 12 годин х 10000,00 грн. = 120000,00 грн.

Таким чином, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 120000,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 6, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведеної вище норми свідчить про те, що всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, у тому числі і витрати на правничу допомогу (якщо такі були понесені) стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, але підставою для стягнення таких витрат фактично є результати розгляду справи.

Оскільки в межах цих правовідносин суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, яка подана підприємством позивача, то відсутні і підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, а тому подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст" та Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року по справі № 480/9067/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 16.06.2025 року