Справа № 380/15789/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ, ПОДАНОЇ В ПОРЯДКУ СТАТТІ 383 КАС УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача від 24 травня 2025 року, подану в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, у справі № 380/15789/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року виходячи з фіксованої величини 3971,86 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок № 44), з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати невиплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації;

- звільнити від сплати судового збору відповідно п. 1, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки питання складових грошового забезпечення є частиною заробітної плати та стосується невиплати заробітної плати та позивач є учасником бойових дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В решті позовних вимог відмовлено.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

03 червня 2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява від 24 травня 2025 року, подана в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України.

Ця заява мотивована тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 380/15789/24, яке набрало законної сили 29 січня 2025 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. 06 березня 2025 року позивач на своє звернення отримав листа військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2025 року № 71/1/156, в якому відповідач надав розрахунок індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року, проте до розміру складових грошового забезпечення за лютий 2018 року, які не мають разового характеру, не включив щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, внаслідок чого сума грошового забезпечення за лютий 2018 року становила 6244,80 грн і як результат розмір підвищення доходу в березні 2018 року становив 4247,25 грн, а розмір можливої індексації 496,88 грн. Позивач зазначає, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалася та виплачувалася позивачу у 2016-2018 роках щомісяця, тому вона за жодних обставин не може вважатися одноразовою, тож повинна включатися до обрахунку розміру грошового забезпечення за лютий 2018 року. Позивач відзначає, що рішення суду має бути виконане лише за фактом його ухвалення, незалежно від звернення до органів державної виконавчої служби. Водночас повідомляє, що 25 квітня 2025 року пред`явив до примусового виконання виконавчий лист № 380/15789/24, виданий Львівським окружним адміністративним судом, та 09 травня 2025 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 78027855 з виконання цього виконавчого листа.

З огляду на вказане на підставі статті 383 КАС України позивач просить суд:

- заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду задовольнити;

- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення прав позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 380/15789/24 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, до суми грошового забезпечення за лютий 2018 року та без нарахування індексації-різниці у розмірі 3964,38 грн (4463,15 грн - 498,77 грн) з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в термін до 30 днів вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяють неналежному виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 380/15789/24 шляхом перерахунку суми грошового забезпечення за лютий 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та нарахувати позивачу індексацію-різницю у розмірі 3964,38 грн (4463,15 грн - 498,77 грн) з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року;

- визнати поважними причини пропуску для звернення до суду про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у зв`язку з тим, що виконавче провадження відкрито лише 09 травня 2025 року та про ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року про повернення заяви, поданої в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, позивач дізнався 24 травня 2025 року.

Відповідач подав заперечення на заяву позивача від 24 травня 2025 року, подану в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, в якій зазначає, що підстави для включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, до складу грошового забезпечення та нарахування індексації-різниці грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відсутні. З огляду на вказане у задоволенні заяви позивача просить відмовити.

Розгляд та вирішення заяви позивача від 24 травня 2025 року, поданої в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, суд з урахуванням частини п`ятої статті 383 КАС України, яка дає суду право розсуду щодо порядку її розгляду та вирішення, вирішив здійснити у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву позивача від 24 травня 2025 року, подану в порядку статті 383 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої - третьої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Отже, стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Перед тим як подати таку заяву, позивач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання.

У разі, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і тільки після того, як стягувач використав усі можливі для примусового виконання рішення суду засоби, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/235/20.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Для виконання вказаного рішення суду 11 лютого 2025 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 380/15789/24, який позивач пред`явив до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 травня 2025 року відкрито виконавче провадження № 78027855 з примусового виконання цього виконавчого листа.

Обґрунтовуючи, водночас, свою заяву від 24 травня 2025 року, позивач посилається на лист військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2025 року № 71/1/156, у якому відповідач надав розрахунок індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року, із яким позивач не погоджується.

Утім суд уважає такі посилання позивача передчасними з огляду на таке.

Так, строк на виконання рішення немайнового характеру передбачений частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» та становить 10 робочих днів.

Водночас приписами частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження № 78027855 з примусового виконання виконавчого листа № 380/15789/24 відкрите державним виконавцем 09 травня 2025 року, а заява позивача, подана в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, датована 24 травня 2025 року, тобто ще до закінчення передбаченого частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» строку на перевірку державним виконавцем виконання рішення боржником.

Також до заяви не додано доказів проведення державним виконавцем перевірки виконання рішення суду боржником у рамках виконавчого провадження № 78027855.

Своєю чергою, положеннями частин другої, третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» також унормовано, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Утім до заяви від 24 травня 2025 року не додано доказів: винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу з вимогою виконати рішення протягом 10 робочих днів; проведення державним виконавцем повторної перевірки виконання рішення суду боржником; надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення; вжиття інших заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що в межах виконавчого провадження № 78027855 вичерпано всі можливі для примусового виконання рішення суду засоби та воно залишається невиконаним у межах цього виконавчого провадження.

У аспекті цього суд звертає увагу позивача на пункт 8 частини другої статті 383 КАС України, за змістом якого у заяві, поданій в порядку, передбаченому цією статтею, зазначається інформація про хід виконавчого провадження.

Лист військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2025 року № 71/1/156, на який посилається позивач у своїй заяві від 24 травня 2025 року, наданий військовою частиною ще до відкриття виконавчого провадження № 78027855 та не може свідчити про невиконання рішення суду боржником з огляду на те, що наразі стосовно відповідача як боржника здійснюється процедура примусового виконання рішення суду, результати якої суду наразі невідомі.

Отже, позивач не довів, що він як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду засоби, а воно залишається не виконаним, тому звернення позивача до суду із заявою в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, є, на переконання суду, передчасним.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу.

Оскільки заява позивача від 24 травня 2025 року, подана в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, є передчасною, то таку заяву належить залишити без задоволення.

Водночас з огляду на те, що примусове виконання рішення суду у справі № 380/15789/24 розпочалося 09 травня 2025 року та наразі триває в рамках виконавчого провадження № 78027855, строк звернення до суду із заявою, поданою у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, позивач не пропустив.

Керуючись ст.ст. 294, 255, 293, 295, 383 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача від 24 травня 2025 року, подану в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, у справі № 380/15789/24 залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 13 червня 2025 року.

Суддя Клименко О.М.