Справа № 161/9504/25
Суддя: Шестернін В. Д.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9504/25
Провадження № 2-а/161/134/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участі секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

16.05.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтований тим, що 30.04.2025 інспектор УПП у Волинській області ДПП лейтенант поліції Ліхтанський М.М. виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №4620981 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено на неї штраф в розмірі 340 грн.

Позивачка не вчиняла порушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності, інспектор поліції не розібрався із ситуацією, яка сталася та не дослідив всіх обставин справи. В зазначений в постанові день та час вона не перевищувала дозовлену швидкість руху.

Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Вважаючи постанову серії ЕНА №4620981 від 30.04.2025 протиправною, позивачка просила суд її скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

06.06.2025 представник відповідача Кортоус М.М. подала відзив на позовну заяву, який мотивувала таким.

30.04.2025 о 17:48, в населеному пункті с. Сільце, що на автодорозі «Львів-Радехів-Луцьк», по вул. Львівській, 27, водій транспортного засобу Mitshubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті із швидкістю 85 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год, вимірювання здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 TC008357.

Факт вчинення правопорушення правопорушення підтверджується відеозаписом (та фотокарткою з відеозапису) з технічного пристрою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 TC008357, на якому зафіксовано момент фіксації порушення, дату, час та швидкісний режим порушення.

Лазерний вимірювач TruCam відноситься до «ручних» вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто контструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань.

Оскаржувана постанова є законною та відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні адміністративного позову.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

10.06.2025 позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити повністю.

10.06.2025 представник відповідача Кортоус М.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

12.06.2025 позивачка подала відповідь на відзив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 4 ст. 229 КАС України).

IV.Фактичні обставини справи, застосоване законодавство та мотиви суду

Учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (ч. 1 ст. 159 КАС України). В цій категорії справ (ст. 286 КАС України) для позивача заявою по суті спору є позовна заява, для відповідача - відзив на позовну заяву (ч. 1 ст. 269 КАС України).

Суд встановив такі фактичні обставини.

30.04.2025 інспектор взводу 1 роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ліхтанський Максим Миколайович виніс постанову серії ЕНА №4620981 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на неї штраф у розмірі 340 грн (а.с. 10).

За змістом цієї постанови, 30.04.2025, о 17 год. 48 хв., в с. Сільце, вул. Львівська, 27, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mitshubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю руху 85 км/год, чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість руху вимірювалась TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC008357). Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи постанову незаконною, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання про протиправність/правомірність постанови поліцейського про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

В адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 у справі №537/4012/16-а та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Основний аргумент позивачки зводиться до того, що при проведенні вимірювання швидкості руху автомобіля пристрій TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС008357) знаходився у руках поліцейського, що є неправомірним, оскільки даний пристрій повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Відповідач не заперечив цієї обставини, однак зазначив, що використання такого пристрою в ручному режимі роботи не є порушенням, оскільки він конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Отже, суд повинен дати відповідь на питання правомірності використання лазерного пристрою TruCAM LTI 20/20 в ручному режимі роботи та допустимості як доказів результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів при такому режимі його використання.

Листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-38/49 від 01.10.2019 повідомлено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM може бути встановлений на триногу для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

На переконання суду, доводи відповідача щодо правильності використання лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam і вимірювання швидкості руху, в спосіб «тримаючи прилад в ручному режимі», є помилковими.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

За змістом ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Наведене свідчить на користь висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, закріплений на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

Таким чином, суд констатує, що лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС008357), який у розумінні положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі. Відповідно, долучені відповідачем до матеріалів справи відеозаписи (та фотокартка з відеозапису) не є належними та допустимими доказми в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Подібна правова позиція неодноразово висловлювалася Восьмим апеляційним адміністративним судом (постанови від 18.03.2025 у справі №344/1132/25, від 07.02.2025 у справі №308/10755/24, від 13.01.2025 у справі №466/6448/24, від 18.07.2024 у справі №161/8600/24).

Отже, аналіз фактичних обставин справи не дає підстави для висновку про порушення позивачкою п. 12.4 Правил дорожнього руху та вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірність постанови, винесеної його посадовою особою (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд не може погодитися з висновком відповідача про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не може вважатися законною і її слід скасувати.

Отже, адміністративний позов слід задовольнити.

V.Судові витрати

Враховуючи результат вирішення спору, виходячи із приписів ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки судового збору в розмірі 605,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 77, 242-246, 250, 255, 272, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4620981 від 30.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ліхтанським Максимом Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його проголошення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Волинській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Залізнична, 15; код в .

Повний текст рішення суду складений - 16.06.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін