Справа № 640/17415/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року Справа№640/17415/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області (04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8а, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач, отримуючи пенсію відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до відповідача 1 із заявою від 25.05.2022 року про перехід на пенсію згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

За принципом екстериторіальності заява від 25.05.2022 року розглянута відповідачем 2. Рішенням № 9027/03-16 від 03.06.2022 року в задоволенні заяви від 25.05.2022 року відмовлено через те, що за весь період роботи в органах податкової служби позивачу на посадах не встановлювався ранг державного службовця.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 25.05.2022 р., з урахуванням стажу державної служби в податкових органах з 01.06.1994 р.;

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.10.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем 1 надано відзив від 01.11.2022 року, згідно змісту якого зазначено, що спірне рішення є правомірним, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу.

Ухвалою від 14.04.2025 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області (04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8а, ) до участі у справі в якості співвідповідача.

07.05.2025 року відповідачем 2 Згідно поданих документів Позивачем з 1994 рок по 2017 рік працював на різних посадах державної податкової інспекції, управління податкової міліції. На цих посадах Позивачеві присвоєні персональні звання інспектора податкової служби різних рангів, спеціальні звання інспектора податкової та митної справи, та присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи. За весь період роботи Позивача не встановлювався ранг державного службовця.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію згідно Закону України Про державну службу, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

При цьому відповідач 2 зауважує, що спірне рішення приймалося саме відповідачем 1.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

25 травня 2022 року ОСОБА_1 , отримуючи пенсію відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 25.05.2022 року про проведення перерахунку пенсії та переходу на пенсію державного службовця згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Згідно із відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач:

30.05.1994 року склав Присягу державного службовця України;

01.06.1994 року призначений на посаду державного податкового інспектора до відділу аудиту фізичних осіб Державної податкової інспекції по Московському району м. Києва;

01.08.1994 присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби ІІІ рангу»;

10.10.1994р. по 11.11.1999р. працював у Державній податковій інспекції по Мінському району м. Києва на посадах державного податкового інспектора відділу аудиту фізичних осіб, старшого та головного державного податкового інспектора відділу аудиту фізичних осіб, старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю;

28.11.1997р. за підсумками проведеної атестації присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу»;

12.11.1999р. був переведений до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва та призначений на конкурсній основі на посаду начальника відділу документальних перевірок фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб (з функцією документальних перевірок);

29.11.2000р. був переведений до управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у м. Києві та призначений на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу дослідних перевірок ГВПМ ДПІ у Мінському р-ні м. Києва.

03.12.2001р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби 1 рангу»;

13.10.2005р. був переведений до ДПІ у Оболонському районі м. Києва та призначений по переводу на посаду головного державного податкового ревізора- інспектора сектору документальних перевірок товариств з обмеженою відповідальністю відділу контрольно-перевірочної роботи, де пропрацював до 07.12.2015р. на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора у різних управліннях згаданої вище інспекції;

13.06.2013р. присвоєно 13 ранг державного службовця, а 01.01.2014р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи 1 (першого) рангу»;

18.01.2017р. призначений до Головного управління ДФС у м. Києві на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу взаємодії з правоохоронними та іншими органами як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір з 18.01.2017р.;

07.02.2018р. присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ПІ рангу»;

02.07.2018р. звільнений;

Відповідачем 2, якого було визначено за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 9027/03-16 від 03.06.2022 року, яким в задоволенні заяви від 25.05.2022 року відмовлено через те, що за весь період роботи в органах податкової служби позивачу на посадах не встановлювався ранг державного службовця.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другоюстатті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно дост. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII- на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Згідно із п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Згідно із п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 в період з 01.06.1994р. по 01.07.2018р. (тобто більше 20 років в сукупності) працював в органах державної податкової служби на різних посадах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, який був діючим протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, - державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №509-XII Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 №778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Згідно із ч. 5, 7, 8 ст. 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, -Законом України «Про державну службу».

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Законом №509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону №3723-ХІІ, зокрема, стаття 37.

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

«Порядком обчислення стажу державної служби» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, також було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Згідно із абз. 2 п. 2 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (чинного до набрання законної сили Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, як Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, так і нормами діючих до нього профільних Законів України «Про державну службу» №3723-XII та Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII, «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, де колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, ОСОБА_1 з 01.06.1994р. по 01.07.2018р. працював в органах державної податкової служби, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), та те, що йому присвоювались відповідні ранги та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII порядку, а також те, що він одержував заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної ним заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, період роботи позивача в податкових органах з 01.06.1994р. по 01.07.2018р. зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службов ця за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області № 9027/03-16 від 03.06.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно достатті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» є необґрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню судом.

При цьому суд звертає увагу відповідача 2, що спірне рішення було прийнято саме останнім суб*єктом.

Разом з тим, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у Київський області, як такого, що порушив права позивача, зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоди роботи в органах податкової служби та перевести на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин у їх сукупності, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області (04080, м. Київ, вул. Терьохіна, 8а, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області № 9027/03-16 від 03.06.2022 року про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 25.05.2022 р., з урахуванням стажу державної служби в податкових органах з 01.06.1994 р.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка