Справа № 691/1413/24
Суддя: Літвінова Г. М.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 691/1413/24
Номер провадження № 2-а/699/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Городищенського районного суду Черкаської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою № А210-1/137/24 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 28.11.2024 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, визначеного ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що 09.10.2024 рекомендованим листом військовозобов`язаний ОСОБА_1 був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11 годину 14.10.2024 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєструпризовників, військовозобов`язаних, резервістів. На зазначену дату не з`явився, чим вчинив правопорушення визначене ч.3 ст. 21-01 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним законодавства про оброну, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Позивач уважає, що указана постанова є незаконною, винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню з тих підстав, що рекомендований лист від 09.10.2024 він не отримував, його отримала його мати 16.10.2024, тобто лист ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений після зазначеної у ньому дати прибуття.

Зазначає, що розгляд справи проводився без його участі і він про розгляд справи повідомлений не був. Уважає, що були порушені його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема йому не було роз`яснено його права, не надано права знайомитися із матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, не надано можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

З урахуванням указаного, позивач просить скасувати постанову № А210-1/137/24 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 28.11.2024, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, визначеного ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою судді від 19.03.2025 справу прийнято до провадження, розгляд вирішено проводити у порядку визначеному ухвалою попереднього складу Городищенського районного суду Черкаської області суду від 09.12.2024 - за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.04.2025 справу призначено до судового розгляду.

Сторони справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. У межах строків, визначених в ухвалі суду, представник відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

28.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № А210-1/137/24 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З постанови вбачається, що 09.10.2024 рекомендованим листом № 147 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11 годину 00 хвилин 14.10.2024 року для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Указано, що цей громадянин не з`явився в зазначений строк, чим порушив обов`язок, визначений ч.10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, визначене ч.3 ст. 210-1 КУпАП як порушення військовозобов`язаними законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Наведені пояснення ОСОБА_1 про те, що він не зміг прибути до першого відділу у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Цією постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, визначеного ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено на нього штраф у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

З паспорта громаднина України № НОМЕР_1 , виданого 14.06.2023 органом 7114, убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади від 30.05.2023 він зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 .

Позивач надав суду копію повістки № 288431 від 04.10.2024, згідно з якою вона адресована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса - АДРЕСА_2 якому належить з`явитися 14.10.2024 о 11:0 годині для звірки даних за адресою АДРЕСА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Ця повістка була відправлена на ім`я позивача за вищеуказаною адресою 04.10.2024 Укрпоштою рекомендованим листом 147.

Відповідно до наданої представником позивача довідки №1399 від 22.04.2025 військової частини Міністерства оброни України солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині (номер частини) з 28.01.2025 до теперішнього часу.

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно ОСОБА_1 вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Стаття 210-1 КУпАП у редакції станом на час винесення оскаржуваної постанови передбачала адміністративну відповідальність за: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ч.1);

повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч.2).

вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (ч.3).

Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено про загальну мобілізацію, тому з цього часу діє особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає її незаконною, посилаючись на те, що рекомендований лист відповідача від 09.10.2024 отримано після зазначеної у ньому дати прибуття; розгляд справи проводився без його участі і він про розгляд справи повідомлений не був; були порушені його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема йому не було роз`яснено його права, не надано права знайомитися із матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, не надано можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У оспорюваній постанові зазначено, що з пояснень ОСОБА_1 стало відомо, що він не зміг прибути до першого відділу в зв`язку із зайнятістю на роботі.

Відповідач суду таких пояснень позивача суду не надав, як і не надав підтвердження того що позивач був належним чином своєчасно повідомлений про необхідність його прибуття до відповідача на 14.10.2024 на 11 годину 00 хвилин.

Так само відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що позивач належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи, що позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 139Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою ст. 4 цього ж закону визначено розміри ставок судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подачі заяви становить 1211,20 грн.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ВС КАС справа № 212/3575/22 від 16.08.2023; ВП ВС справа № 543/775/17 від 18.03.2020).

З огляду на викладене позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Решта судового збору у розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На цей час відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, тому це питання судом не вирішується.

Керуючись ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 28.11.2024 № А210-1/137/24 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_4 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 (шістсот п`ять грн 60 коп.) грн за подання до суду цього позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.