Справа № 280/6656/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6656/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року

у адміністративній справі № 280/6656/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнати протиправними дій щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги за розміром прожиткового мінімуму встановленому на 01 січня 2016 року та про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, з перерахунком відповідно до прожиткового мінімуму на 01 січня 2023 року.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, що обумовлено неповним дослідженням та з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не належною оцінкою доказів по справі та порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про задоволення заявлених у цій справі вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.1, ст.16, ч.9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975, яким затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, позивач акцентує увагу апеляційного суду на тому, що згідно з довідкою МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 АГ від 23.01.2023 №0015870 йому було установлено 65 % втрати працездатності, і причиною втрати професійної працездатності стала травма, пов`язана із захистом Батьківщини, що сталась 21.07.2022, але суд першої інстанції не врахував, що відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААГ №152796 огляд інваліда є первинний (пункт 7 вказаної довідки), тобто, 23.01.2023 вперше було встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталася відповідно Довідки ВЛК №473 від 21.07.2022, має вважатися вперше отриманою як військовозобов`язаним, в даному випадку солдатом, під час проходження служби. Отже, призначення одноразової грошової допомоги має призначатися за розміром прожиткового мінімуму на 01.01.2023, в якому саме було встановлено причину втрати професійної працездатності.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, правильність їх оцінки та застосування до них норм матеріального права, а також питання дотримання судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 проходив військову службу у Збройних силах України, і відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0679155 від 07.09.2016 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а відповідно до довідки МСЕК серії АВ №1024172 від 22.01.2019, за результатами проведеного повторного медичного огляду, позивачу повторно встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності, з підстав захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини.

У подальшому, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №152796, ОСОБА_1 було призначено вперше ІІ групу інвалідності з 23.01.2023 травма, пов`язана із захистом Батьківщини, і відповідно до пункту 19 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 29/975 від 11.08.2023, було вирішено призначити одноразову грошову допомогу солдату в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), звільненому 22.12.2022, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії АВ №0679155 від 07.09.2016 та серії 12ААГ №152796 від 21.03.2023 - у розмірі різниці між 300 - кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2016), в сумі 195900,00 грн., з чим не погодився сам позивач по справі, у звязку з чим саме і звернувся до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ст.19 Конституції України; ст.1, п.2 ч.1 ст.3, ст.12, ч.1 і п.4 ч.2 ст.16, пп.«б» п.1 ст.16-2, абз.1 п.4 і пункти 6, 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2011-XII); пункти 1, 3, пп.1 пункту 6, пункту 11, пункту 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

З урахуванням того, що спірним правовим питанням у цій справі є правомірність визначення відповідачем розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності, на підставі правового аналізу наведених у попередньому абзаці норм судом першої інстанції наголошено на тому, що розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.04.2024 у справі №240/512/22 якою прописано, що «…Порядком №975 чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності під час повторного огляду, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше», а також у постанові від 08.05.2024 у справі №240/17749/20, в якій Верховний Суд виснував, що: «…пункт 6 Порядку № 975 визначає кратність розміру одноразової грошової допомоги в залежності від ступеня втрати працездатності та у сукупності із пунктом 3 цього Порядку передбачає, що розрахункова величина прожиткового мінімуму визначається відповідним законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність», та у постанові Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №240/20065/20, в якій наголошено, що "...однакове визначення розрахункової величини прожиткового мінімуму на момент первинного встановлення групи інвалідності та зміни групи інвалідності законодавець пов`язує з однією подією - первинне встановлення інвалідності... За такої правової конструкції, визначення вищої групи інвалідності при повторному (черговому) огляді не змінює розрахункову величину прожиткового мінімуму.»

Враховуючи викладені в постановах Верховного Суду висновки щодо застосування норм права при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, встановивши, що згідно з МСЕК серії АВ №0679155 від 07.09.2016 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто, позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 07.06.2016 - судом першої інстанції акцентовано увагу на тому, що одноразова грошова допомога позивачу, як особі з інвалідністю ІІ групи, повинна бути визначена (обрахована) виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Беручи до уваги вищезазначені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що Міністерством оборони України правомірно здійснено призначення позивачу одноразової грошової допомоги, виходячи з різниці між 300 та 150 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме, 2016 року - суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов обґрунтованого висновку про необгрунтованність заявлених позивачем у цій справі вимог та відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності та з огляду на те, що доводами апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовуються, апеляційна скарга також не містять обґрунтованих міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення аргументів позивача, колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, керуючись положеннями ст.316 КАС України вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов