Справа № 459/598/25
Суддя: Мельникович М. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/598/25
Провадження № 2-а/459/22/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив скасувати постанову № 14/02/25/1 від 14.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення просив закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії №14/02/25/1 від 14.02.2025 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень. Відповідно до змісту постанови 11.02.2025 о 17 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 з метою постановлення на військовий облік. В процесі спілкування з громадянином було встановлено, що даний громадянин перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 09.01.2025 отримав статус ВПО, що підтверджується довідкою. Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, що ОСОБА_1 порушив підпунк 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання не прибув із паспортом громадянина України (військово-обліковими документами) до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Однак, позивач вказує, що категорично не згоден із зазначеною постановою та заперечує факт вчинення ним вказаного правопорушення. Позивач зазначив, що до кінця грудня 2024 року проживав у місті Покровську Донецької області. Проте, у зв`язку із активними військовими діями біля міста Покровськ разом із дружиною та дітьми прибув у м. Шептицький та 09.01.2025 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Після прибуття ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із документами для взяття його на військовий облік. Проте, через величезну чергу вчасно потрапити на прийом до ТЦК не встиг. Так, 14.01.2025 ОСОБА_1 записався в електронну чергу, подавши відповідну заявку на сайті Міністерства оборони України. ОСОБА_1 було записано на 15.01.2025р. на 1 5год. 20 хв. (номер 42). Однак, прочекавши до 18 год. біля ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не вдалось туди потрапити, через великі черги. Аналогічно відбувалось: 16.01.2025 на 17 год.00 хв.; 22.01.2025 на 15 год 30 хв., 28.01.2025 на 15 год. 40 хв., 07.02.2025 на 09 год. 00 хв. І лише 11.02.2025 ОСОБА_1 вдалось з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Таким чином, позивач вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП відсутня, оскільки він вживав всіх можливих заходів для того, аби прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стати на військовий облік. Однак, з незалежних від нього обставин він цього зробити не зміг. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

24.02.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

19.03.2025 представник ІНФОРМАЦІЯ_4 подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що ОСОБА_1 не дотримався вимог ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», підпункту 7 пункту 1 додатка 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що було підставою для винесення постанови № 14/02/25/1 від 14 лютого 2025 року про накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. Також представник зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення від 11.02.2025 містить всі необхідні відомості, що передбачені ст. 256 КУпАП, а про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач був повідомлений належним чином, тобто позивачу було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Крім того, позивачу було роз`яснено його права, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Розгляд справи про адміністративне правопорушення 14.02.2025 проводився за участю позивача. Тобто позивачу забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення та вирішенні питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Доказів подання клопотання про перенесення розгляду справи позивачем до суду не надано. Копію постанови від 14.02.2025 позивач отримав 14.02.2025, що підтверджується особистим підписом. Отже, права позивача були дотримані, процедура розгляд справи в ТЦК не була порушена. Відтак, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У ході судового розгляду було допитано свідка ОСОБА_2 , який суду повідомив, що 9 січня 2025 року після отримання статусу внутрішньо переміщених осіб (ВПО), він разом із позивачем ОСОБА_1 отримали довідки, які зобов`язували їх стати на облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) протягом тижня. В подальшому, вони намагалися виконати цю вимогу, але зіткнулися з перешкодами. Спочатку позивач і свідок прибули до РТЦК без попереднього запису, проте потрапити на візит до територіального центру не вдалось. Після цього, свідок із позивачем зареєструвались в електронній черзі на сайті Міністерства оборони, але також залишалися в «живій черзі» через значну перевантаженість установи. Свідок вказав, що навіть особи, записані на 09:00, не могли потрапити до РТЦК до 17:00 через велику кількість відвідувачів та організаційні проблеми, зокрема наради чи пріоритетне обслуговування інших осіб, яких доставляли до РТЦК. Наголосив, що протягом тижня він разом із позивачем неодноразово намагалися потрапити до РТЦК, але стикалися з тривалим очікуванням на вулиці в холодну погоду. Незважаючи на ці зусилля, на позивача ОСОБА_1 було складено протокол і накладено штраф, ймовірно, за несвоєчасну постановку на облік.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він разом із позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформляли статус внутрішньо переміщених осіб (ВПО). Після чого вони намагалися стати на облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) протягом встановленого законодавством семиденного терміну. Відтак, зареєструвалися в електронній черзі і прийшли у призначений час, але не змогли потрапити до РТЦК через велику чергу, яка практично не рухалася, зокрема, через проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Свідок вказав, що протягом січня 2025 року вони неодноразово записувалися в електронну чергу та приходили у призначені дні, але потрапити до РТЦК вдалося лише в лютому 2025 року. ОСОБА_3 також повідомив, що також протермінував семиденний строк для постановки на облік, але на нього постанову про адміністративне правопорушення не виносили. Він підкреслив, що в деякі дні записатися в електронну чергу було неможливо через організаційні проблеми в РТЦК, зокрема, наради чи пріоритетне обслуговування інших осіб, яких доставляли до установи. Працівники РТЦК, які перебували на охороні, не надавали чітких пояснень щодо причин затримок і не пропускали їх.

09.06.2025 сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляду справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 16 червня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 09 червня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 16 червня 2025 року в силу ч. 5 ст. 250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та його представника, враховуючи позицію представника відповідача, всебічно дослідивши докази з точки зору їх повноти та достатності, суд прийшов до висновку про задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 17.05.2018 взятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 (на даний час ІНФОРМАЦІЯ_7 ), а з 11.02.2025 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується, копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 15.12.1998 (а. с. 10).

Із довідки № 1305- від 09.01.2025 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та останньому надано статус внутрішньо переміщеної особи (а. с. 9).

Постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 № 14/02/2025/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням підпунку 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання не прибув із паспортом громадянина України (військово-обліковими документами) до відповідного районного (міського) територіального центру комплектования та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (а. с. 18).

У матеріалах справи містяться скріншоти дописів реєстрації електронної черги («cherga.mod») до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований в електронній черзі на візит до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.01.2025, 16.01.2025, 22.01.2025, 28.02.2025, 07.02.2025, 11.02.2025, 14.02.2025 (а. с. 11-16).

Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин по справі.

Досліджуючи вказані правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Згідно з вимогами ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку, визначені у додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487 передбачають, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, 09.01.2025 прибув на нове місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

Протягом періоду, визначеного ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з`явився лише 11.02.2025.

11.02.2025 відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 № 14/02/2025/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням підпунку 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, ч.3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання не прибув із паспортом громадянина України ( військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектования та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Позивач незгідний з даною постановою, оскаржує її, вважаючи її незаконною, оскільки неявка до територіального центру була спричинена об`єктивними обставинами неможливістю потрапити до ТЦК.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , після переміщення з м. Покровськ Донецької області до м. Шептицького вжив усіх можливих заходів для постановки на військовий облік, зокрема реєструвався у електронній черзі («cherga.mod») на візит до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.01.2025, 16.01.2025, 22.01.2025, 28.02.2025, 07.02.2025, 11.02.2025, 14.02.2025, однак не зміг потрапити до ТЦК у визначений семиденний строк через перевантаженість черги.

Даний факт також підтверджують допитані в судовому засідання свідки, які повідомили, що позивач намагався вчасно виконати вимоги законодавства, але не зміг цього зробити в установлений термін через об`єктивні обставини, зокрема, перевантаженість ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність інформації про електронну чергу та організаційні недоліки в роботі установи.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 щодо реєстрації в електронній черзі та неодноразові спроби з`явитись до РТЦК свідчать про відсутність умислу чи умисного зволікання з боку позивача щодо виконання вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На думку суду, ОСОБА_1 вживав всіх можливих заходів, щоб виконати свій обов`язок. Однак, з незалежних від нього причин, у зв`язку з об`єктивними факторами (перевантаженням центрів комплектування, чисельними чергами) вчасно виконати свій обов`язок йому не вдалося.

Разом з тим, будь-яких доказів умисного порушення ОСОБА_1 правил військового обліку в частині неявки до ТЦК, неподання своїх облікових даних суб`єктом владних повноважень суду не надано.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беручи до уваги те, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що саме відповідачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП і які б дозволили вказати на порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, а також дотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За наведених обставин, аналізуючи всі надані докази, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є порушенням частини 2 статті 77 КАС України та пунктів 3, 9 частини 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення №14/02/2025/1 від 14.02.2025, винесену тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 гривень.

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №14/02/2025/1 від 14.02.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16.06.2025.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя: М. В. Мельникович