Справа № 440/8956/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №440/8956/24

адміністративне провадження №К/990/24043/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Наталії Миколаївни у справі №440/8956/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про:

- визнання протиправним та скасування рішення про притягнення адвокатки ОСОБА_1 (свідоцтво №500501 від 13 травня 2021 року) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 6 (шість) місяців з 11 липня 2024 року до 11 січня 2025 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивачка звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 22 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2025 року, для розгляду цієї касаційного скарги було визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мартинюк Н.М., суддів Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвалою від 6 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявниці надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було надати суду касаційної інстанції уточнену касаційну скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, чітко перелічити судові рішення, які оскаржуються, із зазначенням меж їхнього оскарження, а також надати докази надсилання копії уточненої касаційної скарги іншим учасникам справи.

Надалі Верховний Суд ухвалою від 3 червня 2025 року повернув касаційну скаргу, подану на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, особі, яка її подала (провадження №К/990/17048/25). Одночасно з цим, Суд роз`яснив скаржниці, що повернення касаційної скарги не позбавляє її права повторного звернення до Верховного Суду.

4 червня 2025 року позивачка через підсистему «Електронний суд» удруге надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у цій справі.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 4 червня 2025 року, для розгляду цієї касаційного скарги було визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мартинюк Н.М., суддів Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.

13 червня 2025 року зареєстровано у Верховному Суді заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Наталії Миколаївни від розгляду справи №440/8956/24, яку надіслано 9 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

В обґрунтування заяви позивачка покликається на пункт 1 частини першої статті 36 КАС України та зазначає про наявність у неї сумніву у неупередженості та об`єктивності судді Мартинюк Н.М.

Цю позицію заявниця пояснила тим, що дії суду з приводу передачі повторно поданої нею касаційної скарги раніше визначеному складу суду є порушенням статті 31 КАС України.

У цьому контексті заявниця стверджує, що повторно розподілена касаційна скарга раніше визначеному складу суду, зокрема головуючій судді Мартинюк Н.М., яка вже постановлювала ухвалу про повернення первинної касаційної скарги викликає сумнів у позивачки щодо неупередженості та об`єктивності у судді Мартинюк Н.М. при розгляді повторно поданої касаційної скарги.

Також заявниця стверджує, що у судді Мартинюк Н.М. наявний конфлікт інтересів, пов`язаний із адвокатським минулим судді, яке впливає на довіру до її незалежності.

У зв`язку з цим, за доводами заявниці, існують сумніви в неупередженості судді Мартинюк Н.М. під час розгляду скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року.

Оцінюючи аргументи, викладені у заяві про відвід судді, Верховний Суд виходить із такого.

Статтею 36 КАС України регламентовано підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Верховний Суд зазначає, що головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу -запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, тому сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Порядок визначення складу суду регламентується статтею 31 КАС України.

Відповідно до частини першої указаної статті визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою суддя-доповідач (частина друга статті 31 КАС України).

Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду (частина третя статті 31 КАС України).

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом (частина тринадцята статті 31 КАС України).

Результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом (частина шістнадцята статті 31 КАС України).

Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (із змінами).

Пунктом 130 цього Положення визначено, що до початку функціонування підсистеми автоматизованого розподілу справ у складі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) визначення складу суду […] здійснюється відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (яке було викладене в новій редакції рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року № 25 зі змінами).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2023 року №162/0/15-23 відтерміновано набрання чинності нормами розділу IV Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС (яким визначено «Особливості автоматизованого розподілу судових справ») до внесення змін до цього Положення та доопрацювання програмного забезпечення автоматизованої системи документообігу суду.

Отже на даний час особливості розподілу судових справ визначаються Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, викладеного в новій редакції рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року № 25 (із змінами) (далі - "Положення № 25").

Пунктом 2.3.44 розділу «Розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді» Положення № 25 передбачено, що раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються, зокрема, апеляційні та касаційні скарги, що надійшли до суду відповідної апеляційної чи касаційної інстанцій після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.

Водночас пунктом 2.3.13 «Повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями» цього ж Положення передбачено, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

На підставі указаних норм Положення №25 збори суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді прийняли рішення «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» від 22 липня 2024 року №9, яким установили, що передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу здійснюється щодо апеляційних і касаційних скарг (зокрема тих, які подані в межах однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (пункт 1).

У разі неможливості передачі судової справи раніше визначеному судді-доповідачу за правилами абзацу першого цього пункту (припинення повноважень щодо здійснення правосуддя на час надходження судової справи, звільнення з посади судді, перебування у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністютта пологами, соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) така судова справа підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу та визначення складу суду у Верховному Суді (пункт 2 рішення).

Означене рішення зборів суддів застосовується з 23 липня 2024 року.

За наведених обставин доводи позивачки про порушення порядку визначення складу суду у цій справі не знайшли свого підтвердження.

Оцінюючи доводи заявниці щодо її сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Мартинюк Н.М. необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Доводи ОСОБА_1 щодо наявності сумнівів в неупередженості судді Мартинюк Н.М. зводяться до суб`єктивних припущень заявниці та незгодою з ухвалою Верховного Суду від 3 червня 2025 року про повернення касаційної скарги.

Водночас повернення касаційної скарги після надання строку на усунення недоліків касаційної скарги (ухвала від 6 травня 2025 року) з мотивів не обґрунтованості у ній підстав для касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України не є свідченням упередженості колегії суддів, оскільки належне обґрунтування підстав касаційного оскарження покладено на особу, яка оскаржує судові рішення і не свідчить про негативне ставлення судді до заявника касаційної скарги. Також варто зазначити, що повернення касаційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №440/8956/24 не позбавило скаржницю права повторного звернення до Верховного Суду.

Також необхідно урахувати, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, указані доводи заявниці свідчать саме про незгоду сторони з процесуальним рішенням судді, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Мартинюк Н.М. або необ`єктивність під час розгляду справи №440/8956/24 заявницею не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Враховуючи означене, Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Мартинюк Н.М. у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мартинюк Н.М. на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Керуючись статтями 40, 243, 248 КАС України,

у х в а л и в:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мартинюк Наталії Миколаївни у справі №440/8956/24.

Передати вказану заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, для вирішення питання щодо заявленого відводу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

…………………………………

…………………………………

…………………………………

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду