Справа № 400/721/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/721/25

Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 24.07.2024 року № 5110-429, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №5110-429 від 24.07.2024 року за на суму 182769 гривень 90 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, відповідачем сформована вимога № 5110-429 від 24.07.2024 (далі також спірна вимога) про сплату боргу (недоїмки), до якої були включені суми недоїмки та штрафних санкцій, які нараховані на підставі рішень про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, за невстановленою формою звітності, передбаченою Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, у про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимога про сплату боргу(недоїмки). Позивачка вважає спірну вимогу протиправною з огляду на те, що її винесено за результатами документальної перевірки, проведеної з порушеннями. Так, позивачка ставить під сумнів твердження відповідача, що їй було направлено наказ на проведення перевірки, повідомлення про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки та лист про надання письмових пояснень та документів. Вона зазначає, що відповідач направляв лише одне поштове відправлення, яке позивачка не отримала. Відтак, на її думку, залишається незрозумілим, який саме документ був направлений. З зазначеного позивач доходить висновку, що повідомлення та наказ не були надіслані. Також, позивач стверджує, що контролюючий орган не вправі був вимагати надання копій документів по здійсненню ОСОБА_1 підприємницької діяльності за 2017, так як станом на 24.02.2022 року закінчився термін їх зберігання. З посиланням на норми пункту 69.36 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України позивач зазначає, що не передбачено зупинення відліку строків давності для документальних позапланових перевірок, передбачених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Таким чином, позивач висновує, що після 01.08.2023 вона не зобов`язана надавати контролюючому органу інформацію та документи, строк зберігання яких перевищив 1095 днів від дня складання податкової звітності, а тому станом на 29.03.2024 року в повному обсязі також були завершені строки зберігання документів, на підставі яких була складена податкова звітність за 2019 і до перевірки протиправно було включено періоди за 2017-2019 роки. Наприкінці позивач зазначає, що в період з 18.03.2020 року по 27.05.2022 року Податковим кодексом України був зупинений перебіг строків давності для проведення документальних позапланових перевірок.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вимога про сплату боргу(недоїмки) №Ф 10719/14292405 від 14.05.2024 року є узгодженою, так як не містить в третій частині порядкового номеру літери "У" (узгоджена вимога) та вона не надсилалась до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

На думку апелянта, на час формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-5110- 1429 від 24.07.2024 року рішення № 10706/14292405 від 14.05.2024 року,№ 10708/14292405 від 14.05.2024 року, 10715/14292405 від 14.05.2024 року не були узгодженими, так як строк на їх оскарження в судовому порядку не закінчився.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, яка фізичної особи-підприємця, що припинила підприємницьку діяльність.

В матеріалах справи є копія поштового конверту на адресу позивачки, на якому містяться написи:

1. Копія наказу № 288-П від 28.02.2024;

2. Повідомлення № № 37/14-29-24-05;

3. Лист № 7322/6/14-29-24-05-03.

Поштове відправлення № 427 направлено 29.02.2024 та повернуто на адресу ГУ ДПС у Миколаївській області за закінченнями терміну зберігання 16.03.2024.

Наказ № 288 від 28.02.2024 ГУ ДПС у Миколаївській області передбачає проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 з 29.03.2024 за період діяльності з 01.01.2017 по 18.09.2017, з 03.04.2019 по 30.09.2019 щодо дотримання вимог податкового законодавства, за період з 06.04.2016 по 18.09.2017, з 03.04.2019 по 30.09.2019 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі наказу контролюючим органом складено Повідомлення № 37/14-29-24-05 про проведення перевірки та лист № 7322/6/14-29-24-05-03 про надання документів до перевірки.

04.04.2024 відповідачем складено акт № 360/14-29-24-05/ НОМЕР_1 про те, що ППФО ОСОБА_2 не надані пояснення та документи на письмовий запит від 28.02.2024 № № 7322/6/14-29-24-05-03 про надання документів для проведення перевірки.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 6952/14-29-24-05/ НОМЕР_1 від 11.04.2024, за висновками якого встановлено, зокрема, несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік; заниження єдиного внеску за 2017 рік та за 2019 рік на загальну суму 121644,56 грн.

На підставі акту перевірки від 11.04.2024 контролюючим органом прийнято:

- рішення № 10706/14292405 від 14.05.2024 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, за невстановленою формою звітності, передбаченою Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 170(сто сімдесят) гривень;

- рішення № 10708/14292405 від 14.05.2024 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок у розмірі 136(сто тридцять шість) гривень;

- рішення № 10715/14292405 від 14.05.2024 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 60822(шістдесят тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 28 копійок

- вимога про сплату боргу(недоїмки) №Ф 10719/14292405 від 14.05.2024 року на суму 121644(сто двадцять одна тисяча шістсот сорок чотири) гривні 56 копійок.

Зазначені документи, складені за результатами перевірки, направлені контролюючим органом позивачці поштовим відправленням 15.05.2024 і повернуті за закінченням строку зберігання 03.06.2024

24.07.2024 на підставі даних інформаційної системи податкових органів відповідачем сформована податкова вимога № Ф-5110-1429 про сплату боргу (недоїмки) . Цією вимогою відповідач повідомив позивача про наявність станом на 30.06.2024 заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 182769,90 грн.

З заяв по суті суд встановив, що податковий борг, зазначений в податковій вимозі № Ф-5110-1429 від 24.07.2024, виник в зв`язку з несплатою податкового боргу, визначеного вимогою від 14.05.2024 № Ф-10719/14292405 на загальну суму 121 644,56 грн. (з урахуванням сплати в сумі 2,94 грн. 121 641,42 грн.), рішень про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024 року у сумі 170 грн., № 10708/14292405 від 14.05.2024 року в сумі 136 грн., № 10715/14292405 від 14.05.2024 в сумі 60 822,28 грн.

Податкова вимога № Ф-5110-1429 від 24.07.2024 була направлена позивачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення і повернена за закінченням терміну зберігання 16.08.2024 року.

Не погодившись податковою вимогою № Ф-5110-1429 від 24.07.2024, позивач звернулася до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача боргу по сплаті єдиного соціального внеску підтверджується вимогою про сплату боргу № Ф-10719/14292405 від 14.05.2024, рішеннями про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024, № 10708/14292405 від 14.05.2024, № 10715/14292405 від 14.05.2024, які не оскаржені позивачкою.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.4 ст. 8 Закону №2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Згідно з п.п.1 та 4 ч.2 ст. 6, абзацу 1 і 2 ч.8, ч.ч.11 та 12 ст. 9 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Приписами ч.ч.2 та 3 ст. 25 Закону №2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. При цьому, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частинами 10, 11 ст. 25 Закону №2464-VI встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно із ч.14 ст. 25 Закону №2464-VI, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску, визначеними Законом України №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно із п.3 абзаців 1, 2 5-7 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно додатку 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.78.1.7. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, з підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Податковий Кодекс України не встановлює конкретного строку задля реалізації контролюючим органом права на проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України після виникнення відповідної підстави.

Як правильно встановив суд першої інстанції, у зв`язку з отриманням контролюючим органом інформації від державного реєстратора про внесення до ЄДР записів щодо припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, в квітні 2024 року проведена невиїзна документальна перевірка платника податків, що узгоджується з п. 78.1.7. статті 78 ПК України.

За результатами перевірки, контролюючим органом визначено зобов`язання позивачки з єдиного внеску і зі сплати штрафних санкцій, в зв`язку з чим складено вимогу від 14.05.2024 № Ф-10719/14292405 на загальну суму 121 644,56 грн. (з урахуванням сплати в сумі 2,94 грн. 121 641,42 грн.), рішення про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024 року у сумі 170 грн., № 10708/14292405 від 14.05.2024 року в сумі 136 грн., № 10715/14292405 від 14.05.2024 в сумі 60 822,28 грн.

Зазначені рішення і вимога 15.05.2024 направлені позивачці через засоби поштового зв`язку та повернені з довідкою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Колегія суддів зазначає про відсутність доказів того, що рішення і вимога від 14.05.2024 були оскаржені в адміністративному чи судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, як і суд першої інстанції дійшла висновку, що визначені рішеннями про застосування штрафних санкцій і вимогою від 14.05.2024 податкові зобов`язання набули статусу узгоджених.

Суд першої інстанції правильно зауважив про відсутність доказів сплати позивачем недоїмки та штрафних санкцій, визначених за результатом документальної невиїзної перевірки.

Отже, за даними інформаційної системи податкових органів за позивачкою рахувалась заборгованість в сумі 182769,90 грн, що і було відображено в спірній вимозі №5110-429 від 24.07.2024 року.

Враховуючи, що вимога від 14.05.2024 № Ф-10719/14292405, рішення про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024 року, № 10708/14292405 від 14.05.2024, № 10715/14292405 від 14.05.2024 не є предметом розгляду у даній справі, колегія суддів відхиляє довід апелянта стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вимога про сплату боргу(недоїмки) №Ф 10719/14292405 від 14.05.2024 року є узгодженою, так як не містить в третій частині порядкового номеру літери "У" (узгоджена вимога) та вона не надсилалась до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Так, безпосередньо за результатами перевірки прийнято іншу вимогу про сплату боргу, а саме № Ф-10719/14292405 від 14.05.2024. Так, зазначена вимога містить підставу її прийняття: акт документальної перевірки від 11.04.2024 № 6952/14-29-24-05/.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що ця вимога позивачкою не оскаржена.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна вимога не визначала додаткових зобов`язань позивачки зі сплати єдиного внеску понад встановлені вимогою про сплату боргу № Ф-10719/14292405 від 14.05.2024, рішеннями про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024, № 10708/14292405 від 14.05.2024, № 10715/14292405 від 14.05.2024, а містила узагальнену суму боргу, відображену у інтегрованій картці позивача.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка не сплатила зазначені в вимозі про сплату боргу № Ф-10719/14292405 від 14.05.2024, рішеннях про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024, № 10708/14292405 від 14.05.2024, № 10715/14292405 від 14.05.2024 суми протягом десяти календарних днів та не оскаржила такі вимогу та рішення, станом на 30.06.2024 за позивачкою рахувався борг по єдиному внеску, який виник в результаті несплати нарахованих зобов`язань по єдиному внеску, то відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції відповідачем правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2024 №Ф-5110-1429.

Отже, наявність у позивача боргу по сплаті єдиного соціального внеску підтверджується вимогою про сплату боргу № Ф-10719/14292405 від 14.05.2024, рішеннями про застосування штрафних санкцій № 10706/14292405 від 14.05.2024, № 10708/14292405 від 14.05.2024, № 10715/14292405 від 14.05.2024, які не оскаржені позивачкою.

З огляду на наведене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що на час формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-5110- 1429 від 24.07.2024 року рішення № 10706/14292405 від 14.05.2024 року,№ 10708/14292405 від 14.05.2024 року, 10715/14292405 від 14.05.2024 року не були узгодженими, так як строк на їх оскарження в судовому порядку не закінчився.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у контролюючого органу наявні підстави для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2024 №Ф-5110-1429 на вказану суму, а тому спірна вимога відповідає всім критеріям, визначеними Законом №2464-VI та Інструкцією №449, а відтак підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 17 червня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова