Справа № 520/7057/25
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р. №520/7057/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, буд. 9, м. Київ, 01601, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10, 29013) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України (Код , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9) № 2800- 030201-8/75488 від 06.12.2024.

2. Зобов`язати Пенсійний фонд України (Код , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішення Пенсійного фонду України № 2800- 030201-8/75488 від 06.12.2024, яким відмовлено в виплатиті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року відкрито спрощене провадження по справі відповідно до ст. 263 КАС України.

Ухвалою суду від 06.05.2025 залучено в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10, 29013) по даній справі.

Відповідач, Пенсійний фонд України , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Позивач 19.08.2024 зверталася до територіального органу Фонду з заявою про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги, відповідно до п. 7-1 розд. XV Прикінцеві положення Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності заява Позивача була розглянута та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення від 26.08.2024 про призначення з 24.05.2024 пенсії за віком та відмову у виплаті грошової допомоги.

У листопаді 2024 року до Пенсійного фонду надійшло з Міністерства соціальної політики України звернення Позивача від 07.10.2024 (вх. № 58718/Б-2800-24 від 07.11.2024), в якому порушено питання виплати грошової допомоги в розмірі 10 (десять) місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 розд. XV Прикінцеві положення Закону № 1058 .

Пенсійним фондом України розглянуто звернення Позивача та, виходячи з питань, порушених у зверненні листом № 2800- 030201-8/75488 від 06.12.2024 повідомлено про відсутність підстав для виплати їй грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, вважаючи рішення протиправним, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Згідно п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (Порядок №1191) до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно доЗакону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж`статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно доЗакону №1058будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року по справі №234/13835/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років`передбачено, що учителі загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл, мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637), пункт 1.2 якого визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з архівною довідкою від 31.10.2024 № 01-26/275, виданої Комунальним закладом «Харківська санаторна школа № 11» Харківської обласної ради та підтверджується записами трудової книжки Позивача, що остання прийнята до санаторної школи-інтернату для дітей з психоневрологічним захворюваннями на посаду лікаря-педіатра (наказ №205-к від 17.10.2001 р.). 02.09.2002 року переведена на посаду лікаря-психіатра дитячого (наказ №111-к від 30.08.2002 p.); 02.09.2013 року переведена на посаду заступника директора з медичної роботи на 1 ставку (наказ №155-к від 30.08.2013 р.); 02.09.2013 року надано 0,5 ставки лікаря-психіатра дитячого, за сумісництвом (наказ №155-к від 30.08.2013 p.); 01.08.2022 року звільнена з посади лікаря-психіатра дитячого 0,5 ставки за сумісництвом за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ №51-г від 01.08.2022 p); 06.09.2022 року звільнено з посади заступника директора з медичної роботи (наказ №56-к від 06.09.2022 р.). Згідно з наказом №128-к від 21.08.2012 р. знаходилась у відпусті без збереження заробітної плати (22.08.2012 р та 23.08.2012 р. два дні) Згідно з наказом № 114-к від 11.10.2019 р. знаходилась у відпусті без збереження заробітної плати (15.10.2019 р. один день).

Відповідачем підставою для невиплати грошової допомоги визначено те, що згідно із записами трудової книжки позивач, зокрема, у період з 02.09.2013 по 06.09.2022 працювали на посаді заступника директора з медичної роботи в санаторній школі- інтернаті № 11 для дітей з психоневрологічними захворюваннями (реорганізовано в КЗ «Харківська загальноосвітня санаторна школа № 11»). Відповідно довідки від 31.10.2024 № 01-26/275, виданої комунальним закладом «Харківська санаторна школа № 11» Харківської обласної ради, у період роботи з 02.09.2013 по 01.08.2022 позивач працювала на посаді лікаря-психіатра дитячого за сумісництвом.

В листі № 2800- 030201-8/75488 від 06.12.2024 зазначено, що робота на зазначених у Переліку № 909 посадах зараховується до спеціального стажу.».

Проте відповідно до вказаної довідки у період з 02.09.2013 по 06.09.2022 Позивач перебувала на посаді заступника директора з медичної роботи на 1 ставку та з 02.09.2013 по 01.08.2022 на посаді лікаря-психіатра дитячого на 0,5 ставки.

Таким чином, Відповідач не відносить посаду заступника директора з медичної роботи як таку, що відноситься до Переліку № 909.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 в справі №442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

При цьому, законодавчі застереження щодо неврахування періодів роботи за сумісництвом до спеціального стажу роботи, відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №470/402/17.

З урахуванням наведеного приходить до висновку про те, що період роботи позивача на посаді лікаря-психіатра дитячого з 02.09.2013 по 01.08.2022 безпідставно не зарахований пенсійним органом до спеціального стажу роботи, а тому наявні підстави для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Проте, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7-1 розд. XV Прикінцеві положення? Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Системний аналіз зазначених норм передбачає, що питання виплати грошової допомоги, зокрема, у разі наявності підстав для її виплати, здійснюється територіальним органом Фонду при призначенні пенсії.

Положеннями п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Викладене, на переконання суду, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності виплата грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Суд зазначає, що органом, що призначає пенсію, за місцем проживання позивача, є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, проте протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Відтак, у спірному випадку обов`язок щодо виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області як на орган, який розглядав заяву про призначення пенсії.

З огляду на висновки суду про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та для належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, буд. 9, м. Київ, 01601, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10, 29013) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 968 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.