Справа № 420/34969/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34969/24

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.. Дата і місце ухвалення: 23.01.2025р., м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Лук`янчук О.В.

Бітова А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо не виплати ОСОБА_1 передбаченого ст. 117 КЗпП України відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, але не більше як за 6 місяців;

- зобов`язати Територіальне управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 передбаченого ст.117 КЗпП України відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі середнього заробітку за 6 місяців затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Державної судової адміністрації України №73/К від 05.03.2020 р. позивач був призначений на посаду заступника начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області та відповідно до поданої заяви наказом Державної судової адміністрації України № 227/ К від 25.07.2023 р. був звільнений з посади з 01.08.2023 р.. Як вказав позивач, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року у справі №420/30712/23, позовні вимоги позивача були задоволені. Водночас, станом на 11.11.2024 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024р., справа №420/30712/23, територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області не виконано та ТУ ДСА України в Херсонській області до теперішнього часу розрахунок у повному обсязі не здійснено ні при звільненні, ні після вирішення судом спору про належні йому до виплати кошти.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 23.01.2025 року з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на практику Верховного Суду та зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні повинен застосовуватись принцип співмірності.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Наказом Державної судової адміністрації України № 73/К від 05.03.2020 р. ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області та наказом Державної судової адміністрації України № 227/ К від 25.07.2023 звільнений з посади з 01.08.2023 р..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року по справі №420/30712/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 : визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.05.2023 року по 20.07.2023 року включно з врахування коефіцієнта 2 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 91 від 23.04.2023 року Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану; зобов`язано територіальне управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 01.05.2023 року по 20.07.2023 року включно з урахування коефіцієнта 2 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №391 від 23.04.2023 року «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» як такому, який безпосередньо здійснював свої повноваження на території активних бойових дій та здійснити виплату донарахованих сум; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі №420/30712/23, яке набрало законної сили 21.06.2024, не виконано.

Позивач, зазначивши, що Територіальне управління державної судової адміністрації України в Херсонській області протиправно не виплатило ОСОБА_1 передбаченого ст. 117 КЗпП України відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, але не більше як за 6 місяців, звернувся до суду із цим позовом.

Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, при цьому судом було застосовано обмеження періоду виплати 6-ма місяцями після 19.07.2022 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.116 КЗпП України (в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022р.) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України (в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022р.) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, положення статті 117 КЗпП України, в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022р. передбачають обов`язок роботодавця виплатити працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, але не більше шести місяців.

Редакція ст.117 КЗпП України зі змінами, внесеними Законом України від 01.07.2022р. №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», діє з 19.07.2022р., тобто була чинною як на дату повного розрахунку з позивачем при звільненні, так і на дату звернення його з даним позовом до суду, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

А отже, середній заробіток обчислюється із застосуванням статті 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, яка обмежує виплату середнього заробітку 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові по справі №380/15041/22 від 31 січня 2025 року.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Метою встановлення передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності роботодавця є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020р. у справі №821/1083/17, зазначила, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення

Враховуючи, що повний розрахунок із позивачем було проведено не у день його звільнення 01.08.2023 року, є підстави для настання відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок що позивач має право на отримання такого відшкодування за затримку виплати повного розрахунку при звільненні.

Апелянтом не заперечується право позивача на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Щодо вірності обрахунку судом першої інстанції розміру середнього заробітку, судова колегія зазначає наступне.

Середній заробіток визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100).

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата, зокрема, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції вірно розрахував середньоденну заробітну плату позивача, яке відповідно до довідки про розмір середньої заробітної плати за останні два місяці роботи ОСОБА_1 , що передують місяцю звільненню становить 2681,18 грн..

Отже, нараховуючи позивачу грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, суд вірно враховував його розмір (в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяці) без застосування критерію зменшення у загальному розмірі 356 596,94 грн..

Щодо доводів апеляційної скарги в частині необхідності застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, колегія суддів наголошує, що, правові позиції Верховного Суду, на які посилається апелянт, не є застосовними до спірних правовідносин, оскільки вони сформовані за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин, а саме попередньої редакції ст.117 КЗпП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук