Справа № 280/318/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/318/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року (суддя Новікова І.В.) у справі №280/318/25 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 у відповідності до вимог ч.2 ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.;

зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі ч.2 ст.130 Конституції України, ч.3 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та абз.4 ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік, з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивачка зазначала, що у жовтні 2024 року вона звернулася до відповідача з заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн., проте отримала відмову. Позивачка вказувала, що під час визначення розміру посадового окладу судді та відповідно судді у відставці має застосовуватись загальний прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. Оскільки відповідачем було відмовлено у виготовлені довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2024, то така відмова є протиправною, у зв`язку з чим просила позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачка відповідно до статті 135 Закону № 1402-VIII має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що розмір суддівської винагороди регулюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» і не може визначатися іншим законодавством. У свою чергу, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що ч.3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є банкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу суддів, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для обчислення посадового окладу судді. Звертає увагу, що фактично розмір як базового посадового окладу судді, так і розміри посадових окладів у 2024 році розраховані на підставі саме прожиткового мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн. З 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн., зазначені норми закону про бюджет є чинними та обов`язковими до виконання. Вважає, що в нього відсутні підстави для надання інформації про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з розміру посадового окладу, який відрізняється від того, що затверджений у штатних розписах суду. Фактично позиція відповідача полягає в тому, що у спірному періоді не змінювався розмір суддівської винагороди, що б було підставою для видачі позивачу довідок для перерахунку грошового утримання позивача як судді у відставці.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону №1402-VIII, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області.

04.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до ТУ ДСА в Запорізькій області з заявою про надання їй оновленої довідки про суддівську винагороду для перерахунку з 01.01.2024 щомісячного довічного грошового утримання, обчисливши розмір суддівської винагороди судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді з 01 січня 2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Листом ТУ ДСА в Запорізькій області від 31.10.2024 №08-04/6620 позивачці відмовлено в задоволенні її заяви.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася з позовом до суду.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 142 Закону № 1402-VIІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною першою статті 135 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 135 Закону № 1402-VІІІ).

Базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VІІІ).

Отже, базовий розмір посадового окладу судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон № 966-XIV дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Частиною третьою статті 4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривні.

Водночас згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.

Отже, окремими приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Наведені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, відмовляючи в задоволенні заяви позивачки про надання їй оновленої довідки про суддівську винагороду для перерахунку з 01.01.2024 щомісячного довічного грошового утримання, обчисливши розмір суддівської винагороди судді місцевого суду, який працює на відповідній посаді з 01 січня 2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн., відповідач діяв на законних підставах.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у справі №240/9028/24 (постанова від 24.04.2025), яка, відступаючи від попередніх правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23 та ін., предмет спору в яких стосувався визначення розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, зазначила, що законами про державний бюджет не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про підвищення розміру суддівської винагороди з 01.01.2024, як підстави для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №280/318/25 скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.06.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров