Справа № 400/4864/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4864/24

Суддя першої інстанції: Бульба Н.О.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 20.06.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною відмову в призначенні йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язання зарахувати до його спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 18.09.1995 по 29.09.1998 на посаді начальника відділу кадрів Управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації та період роботи з 05.06.1995 по 01.11.1998 в Миколаївській міській поліклініці №3 на посаді лікаря терапевта; зобов`язання нарахувати і виплатити йому грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з червня 2023 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV). На думку позивача, на підставі п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, він має право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак, як зазначає позивач, відповідачем протиправно порушено його право на отримання такої допомоги, оскільки пенсійним органом не зараховано до страхового стажу період роботи з 18.09.1995 по 29.09.1998 на посаді начальника відділу кадрів Управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації та період роботи з 05.06.1995 по 01.11.1998 в Миколаївській міській поліклініці № 3 на посаді лікаря терапевта.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 позов задоволено частково; визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій; зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу на посадах, що дають право на призначення та виплату грошової допомоги, період роботи позивача з 05.06.1995 по 01.11.1998 в Миколаївській міській поліклініці №3 на посаді лікаря терапевта, призначити і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а, відповідно до якої робота лікаря в лікарняних закладах за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні періоду роботи з 05.06.1995 по 01.11.1998 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Також, враховуючи, що вказаний період роботи зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, суд першої інстанції вказав, що позивач має необхідний стаж більше 35 років, який є достатнім для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зарахування періоду роботи з 18.09.1995 по 29.09.1998 на посаді начальника відділу кадрів Управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки вказана установа не входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 №909.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, визначеною п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, пов`язується із наявністю необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах. Разом з тим, страховий стаж позивача, обчислений за період з вересня 1980 по червень 2023, склав 42 роки 7 місяців 23 дні, в тому числі страховий стаж, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону - 33 роки 3 місяці 7 днів, що є недостатнім для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи: на посаді лікаря-терапевта з 05.06.1995 по 01.11.1998 за сумісництвом, на посаді начальника відділу кадрів управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації з 18.09.1995 по 29.09.1998.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 07.06.2023 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.10.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, однак, листом від 19.10.2023 відповідач відмовив у виплаті допомоги у зв`язку з відсутністю 35 років стажу, що підтверджує роботу позивача в закладах державної або комунальної власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку. Пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу для призначення грошової допомоги не враховано періоди роботи з 18.09.1995 по 29.09.1998 на посаді начальника відділу кадрів управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації, з 06.04.2015 по 07.11.2015 на посаді завідувача сектору медичного забезпечення УМВС Миколаївської області, оскільки ці установи не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. /а.с.13-14/

22.02.2024 позивач повторно звернувся до управління пенсійного органу із заявою про виплату грошової допомоги, до якої додав довідку від 15.12.2023, видану КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» про період роботи на посаді лікаря-терапевта з 05.06.1995 по 01.11.1998 за сумісництвом.

На вказану заяву, листом від 07.03.2024 ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомило про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій період роботи на посаді лікаря-терапевта за сумісництвом, оскільки право на пенсію за вислугу років визначається за основною посадою, внесеною до трудової книжки. Також, відмовлено у зарахуванні до стажу період роботи з 18.09.1995 по 29.09.1998 на посаді начальника відділу кадрів управління охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації з аналогічних підстав, викладених у листі від 19.10.2023. /а.с.17-18/

Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-ХІІ), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е», - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пункт 5 Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Переліком №909 установлено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

На підтвердження періоду трудової діяльності з 05.06.1995 по 01.11.1998, позивачем надано довідку від 15.12.2023 №21, видану КНП Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3», відповідно до якої у зазначений період ОСОБА_1 працював в Миколаївській міській поліклініці №3 на посаді лікаря терапевта за сумісництвом. /а.с.16/

Таким чином, робота за сумісництвом з 05.06.1995 по 01.11.1998 підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 у справі №456/1310/17, від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а, від 17.06.2020 у справі №357/11458/17, в яких зазначено, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

На підставі наведеного, оскільки на момент досягнення позивачем пенсійного віку (06.06.2023), він мав відповідний пільговий стаж роботи згідно пункту «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ, при цьому страховий стаж позивача перевищував 35 років, також відсутні відомості про отримання ним будь-якої пенсії, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності відмови ГУ ПФУ в Миколаївській області у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги, згідно з п.7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити позивачу передбачену п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв