Справа № 380/11979/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

16 червня 2025 рокусправа № 380/11979/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому виклав такі позовні вимоги:

« 1. Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не врахуванням до складу грошового забезпечення Позивача за лютий 2018р. щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі - 3748,48 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889», яка не мала разового характеру;

2. Зобов?язати Відповідача при розрахунку індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.09.2020р. включити до складу грошового забезпечення Позивача за лютий 2018р. щомісячну додаткову грошову винагороду у в розмірі 3748,48 гривень. передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889», як таку яка не мала разового характеру.

3. Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 шодо не нарахування Позивачу різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року у сумі - 3971,86 гривень щомісячно, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01.03.2018 по 18.09.2020 р.

4. Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити Позивачу перерахунок та виплату різниці між сумою індексації грошового забезпечення. що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі - 3971,86 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 по 18.09.2020р. та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат. одержаних військовослужбовцями. поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44. з урахуванням виплачених сум.

5. Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати Позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати у розмірі невиплаченої суми індексації грошового забезпечення з 01.03.2018р. по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

6 Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати у розмірі невиплаченої суми індексації грошового забезпечення з 01.03.2018р. по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення».

Відповідно до вимог статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя перевірив позовну заяву та додані до неї матеріали і встановив, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Із змісту позовної заяви суддя встановив, що позивач оскаржив дії відповідача під час розрахунку різниці підвищення грошового забезпечення між лютим 2018 року та березнем 2018 року для вирішення питання про право позивача отримання «індексації-різниці». А сама: щодо розрахунку суми індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року без врахування у складі грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року щомісячної додаткової грошової винагороди у в розмірі 3748,48 грн. А також, невиплаті «індексації-різниці» у фіксованій сумі 3971,86 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 18.09.2020.

Суддя встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у справі №380/15789/24 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.09.2020 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.09.2020 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішення суду набрало законної сили 29.01.2025.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання рішення суду від 28.11.2024 у справі №380/15789/23 відповідач здійснив розрахунок розміру підвищення доходу між лютим 2018 року та березнем 2018 року. Однак під час проведення такого розрахунку відповідач протиправно не врахував до складу грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі - 3748,48 гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889».

Водночас слід звернути увагу, що у мотивувальній частині рішення суду у справі №380/15789/23 суд під час вирішення права позивача на отриманні «індексацій-різниці» вказав:

«Для визначення розміру індексації-різниці відповідач повинен був застосувати абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому разі відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2021 року № 71/1/516/1 про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення в період з 01 квітня 2013 року по 18 вересня 2020 року розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) позивача у лютому 2018 року становив 9993,28 грн, а саме: посадовий оклад 760,00 грн; оклад за військове звання 50,00 грн; надбавка за вислугу років 324,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 567,00 грн; премія 4543,80 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода 3748,48 грн.

У березні 2018 року розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) позивача становив 10492,05 грн, а саме: посадовий оклад 3350,00 грн; оклад за військове звання 810,00 грн; надбавка за вислугу років 2080,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 624,00 грн; премія 3628,05 грн.

Отже, місячний грошовий дохід позивача у зв`язку з підняттям з 01 березня 2018 року посадових окладів збільшився на 498,77 грн (10492,05 грн 9993,28 грн).

[…] Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1762,00 грн х 253,30%/100 = 4463,15 грн).

Ураховуючи те, що розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, то індексація-різниця становить 3964,38 грн (4463,15 грн 498,77 грн).

Утім як видно з установлених обставин справи та відзиву на позовну заяву відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю починаючи з 01 березня 2018 року, ба більше взагалі не вирішував питання щодо наявності у позивача права на цей вид індексації».

Окрім цього, відповідача зобов`язано здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.09.2020 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, у цьому випадку питання розрахунок розміру підвищення доходу між лютим 2018 року та березнем 2018 року, а також складових грошового забезпечення в кожному із вказаних місяців, було предметом розгляду у межах справи №380/15789/24. При цьому, рішення суду від 29.01.2025 у справі №380/15789/24 набрало законної сили.

Позивач же не погоджуючись із діями відповідача під час виконання рішення суду від 28.11.2024 у справі №380/15789/24 звернувся із цим позовом до суду.

Отже, суддя зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у справі №380/15789/24, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Суддя зазначає, що між сторонами існував публічно-правовий спір, який вирішений рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у справі №380/15789/24.

Позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання згаданого рішення та вважає їх протиправними.

Таким чином, суддя висновує, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, вимоги позивача не підлягають до розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статей 382-383 КАС України в межах справи №380/15789/24.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2022 у справі №400/822/20, у постанові від 11.12.2023 у справі №240/9339/22, у постанові від 21.12.2022 у справі №620/4090/22.

Враховуючи викладені приписи КАС України та те, що такі позовні вимоги вже були предметом розгляду іншої справи, суддя висновує, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Питання про повернення судового збору судом не вирішується, оскільки такий позивачем не сплачено.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 21, 170, 171, 241-243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович