Справа № 420/10044/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 1044/15-32-13-05 від 13.06.2024 року про опис майна у податкову заставу;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис, яким здійснено обтяження майна та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі, згідно з актом опису майна №4 50/15-32-13-02-35 від 03.07.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.03.2015 року між ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» як Іпотекодержателем та позивачем як Іпотекодавцем було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя (копія надається), на підставі якого Іпотекодержатель задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а отже, Іпотекодавець передала, а Іпотекодержатель прийняв у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Підписання вказаного Договору стало підставою для повного припинення зобов`язань Іпотекодавця за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.12.2006 року та Іпотечного договору від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим номером № 7055. З дати підписання Договору Іпотекодержатель анулював залишок заборгованості за вищевказаними договорами.

Позивач вказує, що з матеріалів справи № 420/721/23 позивачу стало відомо, що ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення № від 23.01.2020 року та № від 23.01.2020 року щодо позивача. В той же час, на підставі виниклого боргу, ГУ ДПС в Одеській області було ухвалене рішення №1044/15-32-13-05 від 13.06.2024 року про опис майна у податкову заставу та внесено відповідний реєстраційний запис у Державний реєстр обтяжень рухомого майна від 10.07.2024 року за №31438462.

Позивач вважає, що рішення №1044/15-32-13-05 від 13.06.2024 року про опис майна у податкову заставу, що винесене податковим органом, безпідставним та необґрунтованим внаслідок неузгодженості суми податкового боргу, що в свою чергу свідчить про його протиправність.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалу від 14.04.2025 року відповідачем отримано в електронному кабінеті в системі Електронний суд, проте відзив на позов до суду від відповідача станом на дату прийняття даного рішення не надійшов.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

29.11.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку, як додаткове благо за ознакою доходу « 126», за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт перевірки №453/15-32-33-05/ НОМЕР_1 .

23.01.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі висновків акту перевірки №453/15-32-33-05/ НОМЕР_1 від 29.11.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 164.1, оп."д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, п.167.1 ст. 167, п.179.11 1.179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 224837,68 грн за податковими зобов`язаннями та на 56209,42 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № , яким у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, пп. "в" п. 176.1 ст. 176. п. 179.1 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн;

- № , яким у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп."д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, п.п. 1.2. п.п. 1.4 та 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що спл фіз особами за результатами річного декларування на 17410,93 грн за податковими зобов`язаннями та на 4352,73 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення незаконними звернулась до суду з позовом по справі № 420/8162/23, в якому просила визнати їх протиправними та скасувати.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.06.2023 року у справі №420/8162/23, яку залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 року та постановою Верховного Суду від 16.11.2023 року, позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишив без розгляду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та з вказаної ухвали по справі №420/8162/23 суд встановив, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення та відміток у довідці Укрпошти податкові повідомлення рішення та розрахунки штрафних фінансових санкцій були направлені ОСОБА_2 , але повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 24.02.2020 року та що податковий орган виконав свій обов`язок по направленню ППР і в нього відсутній обов`язок контролю щодо їх вручення чи отримання платником податків.

Головним управлінням ДПС в Одеській області 13.06.2024 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 1044/15-32-13-05, яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_2 .

03.07.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт опису майна у податкову заставу №450/15-32-13-02-35, яким на підставі рішення уповноваженої особи Головного управління ДПС в Одеській області від 13 червня 2024 року № 1044/15-32-13-05 про опис майна у податкову заставу платника податків ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі даних «НАІС ДДАІ» МВС України проведено опис такого майна: автомобіль BMW, 116 І, тип кузова - хетчбек, VIN - НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 1596, рік випуску - 2008, колір - білий, номерний знак - НОМЕР_3 , дата реєстрації - 13.04.2016. Також у акті зазначено, що сума податкового боргу станом на 14.06.2024 складає 304489,84 грн.

Рішення та акт опису майна у податкову заставу направлялись позивачу за її податковою адресою АДРЕСА_2 , проте повернуті відправнику неврученими.

При цьому, податкову заставу відповідачем було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що вбачається з витягу № 92356697 від 10.07.2024 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України, тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

До забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із Податковим кодексом України і не потребує письмового оформлення (пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

При цьому, відповідно до п. 14.1.175 податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзац третій пункту 89.3 статті 83 Податкового кодексу України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Тобто, право податкового органу на забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений Податковим кодексом України шляхом опису майна у податкову заставу виникає з моменту фактично узгодження такого грошового зобов`язання.

Так, позивач у позовній заяві в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення посилається на відсутність у неї узгодженого податкового зобов`язання.

Відповідно до пп.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204 податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

При цьому, відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.4 ст.42 Податкового кодексу України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України).

Так, як встановлено вище, Головним управлінням ДПС в Одеській області в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 року по справі №420/8162/23 суд встановив, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення та відміток у довідці Укрпошти податкові повідомлення рішення та розрахунки штрафних фінансових санкцій були направлені ОСОБА_2 , але повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 24.02.2020 року та що податковий орган виконав свій обов`язок по направленню ППР і в нього відсутній обов`язок контролю щодо їх вручення чи отримання платником податків.

Також судом апеляційної інстанції у постанові від 13.09.2023 року у справі №420/8162/23: Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення та відміток у довідці Укрпошти податкові повідомлення рішення та розрахунки штрафних фінансових санкцій були направлені ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), але повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 24.02.2020.

Факт реєстрації позивачки саме за вказаною адресою, на дату прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень, підтверджується копією паспорта позивачки, долученої до позовної заяви.

Відтак, зважаючи на викладене, оскільки позивачем до суду доказів скасування податкових повідомлень-рішень від 23.01.2020 року № , № та № не надано, відтак суд доходить висновку про те, що визначений вказаними рішеннями податковий борг позивача є узгодженим.

При цьому, щодо доводів позивача про протиправність зазначених податкових повідомлень-рішень суд зазначає, що у межах даної справи не вирішує таке питання з огляду на те, що предметом спору не є правомірність податкових повідомлень-рішень від 23.01.2020 року № , № та № , а дотримання відповідачем вимог чинного податкового законодавства при прийнятті рішення № 1044/15-32-13-05 від 13.06.2024 року про опис майна у податкову заставу.

Також суд зазначає, що Податковим кодексом України не визначено такої підстави для прийняття рішення про опис майна у податкову заставу як стягнення податкового боргу у судовому порядку.

Доводи позивача про те, що її не було повідомлено належним чином про накладення податкової застави суд до уваги не приймає зважаючи на те, що відповідачем до суду було надано докази направлення оскаржуваного рішення позивачу на ім`я ОСОБА_2 , а позивач у свою чергу не довела те, що адреса АДРЕСА_2 не є її податковою адресою та що вона сповіщала відповідача про її нову податкову адресу.

Відповідно до п. 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому, Податковий кодекс України та Порядок застосування податкової застави податковими органами затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 586, не визначає обов`язкової присутності платника податків при прийнятті рішення про опис майна у податкову заставу та складання акту опису. Крім того, навіть за умови наявності недоліків акту опису майна у податкову заставу, такий акт приймається на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, а не навпаки, а відтак такі недоліки не є свідченням протиправності зазначеного рішення.

У спірних правовідносинах позивач не оскаржує акт опису майна у податкову заставу №450/15-32-13-02-35 від 03.07.2024 року.

Щодо посилань позивача на зміну свого прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 суд зазначає, що вказівка податкового органу в оскаржуваному рішенні дошлюбного прізвища позивача не є ознакою його протиправності з огляду на вимоги п. 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України - позивачем до суду не надано докази сповіщення податкового органу про зміну свого прізвища.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позивачем до суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044).

Суддя П.П. Марин

.