Справа № 300/6084/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/6084/24 пров. № А/857/6397/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О. І.,

Запотічного І. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Главач І.А.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківську 13 січня 2025 року у справі № 300/6084/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

06.08.2024 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі Управління), просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 04.06.2024 №013499/0706.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено юридичного механізму зменшення тривалості фактичної перевірки, так само як і не може бути застосована процедура її зупинення за ініціативи податкового органу. Суд першої інстанції вказав, що податковим органом, по суті, скорочено терміни, протягом яких, у силу вимог закону, платник податків повинен реалізувати обов`язок з надання документів з обліку та походження товарів, з 10 (десяти) діб до 1 год. 8 хв. Суд першої інстанції вказав, що не надання достатнього часу на візуалізування у форматі такого обліку, який дозволив би здійснити можливість для його перегляду та/або копіювання, що з логічних міркувань та значного обсягу лікарських засобів в господарській одиниці у межах 1 год. 8 хв. є протиправним та безпідставним обмеженням. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження складання та вручення позивачу контролюючим органом письмового запиту (вимоги) на отримання копій документів, пов`язаних з предметом перевірки. Суд першої інстанції також зауважив, що станом на 15.05.2024 (дата проведення фактичної перевірки) здійснений контролюючим органом розрахунок штрафу проведено, виходячи не з обсягу залишків товару, а в частині з обсягу його поставки. На переконання суду першої інстанції, з огляду на долучені позивачем до матеріалів справи копії документів підтверджуючих походження та рух товарів у магазині, а також копії Форми обліку товарних запасів, помилковими є твердження відповідача щодо здійснення позивачем реалізації будь-яких товарів, які б не були облікованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2024 у справі 300/6084/24 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що контролюючим органом дотримано вимоги Податкового кодексу України (далі ПК України) щодо умов допуску до проведення фактичної перевірки. Скаржник вказує, що позивач не заперечує факту відсутності Форми ведення обліку товарних запасів, що на момент перевірки повинна знаходились у місті продажу. Скаржник зазначає, що позивачем не подано до контролюючого органу як під час перевірки, так і після її проведення додаткових документів і пояснень, в порядку п. 44.6 ст. 44 та п. 86.7 ст. 86 ПК України. Скаржник зауважує, що накладні на переміщення товару самі по собі не можуть вважатися документами, які підтверджують ведення обліку товарних запасів. Скаржник вказує також, якщо платником податку, в якого здійснюється фактична перевірка, облік товарних запасів ведеться в встановленому законодавством порядку, то він зобов`язаний саме на початок такої перевірки надати документи на товар, який знаходиться в реалізації за місцем продажу та Форму обліку товарних запасів належним чином заповнену.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу вказавши, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області. Основним видом діяльності позивача є: 47.77 роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

На підставі пп. 80.2.2, пп. 80.2.7, п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 15.05.2024 № 1433-п та на підставі направлень від 15.05.2024 №№ 2605, 2606 проведено фактичну перевірку аптеки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 з питань контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами перевірки складено акт від 27.06.2024 №12358/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України нд 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому законодавством порядку, на загальну суму 85 464,27 гривень.

За результатами розгляду матеріалів перевірки, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 04.06.2024 № 013499/0706, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у розмірі 85 464,27грн (100 % вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до положень частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підстави, порядок та повноваження відповідача щодо проведення фактичної перевірки в межах доводів та вимог апеляційної скарги не оскаржуються.

Щодо виявленого в ході проведення перевірки порушення, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено у зв`язку з порушенням позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Водночас суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому, після 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний надати такі документи саме на початок її проведення.

Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, з огляду на вимоги наведених приписів Закону №265/95-ВР, не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Водночас, згідно з нормами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР платник податків зобов`язаний надати облікові документи лише щодо товарів, які безпосередньо на момент перевірки знаходяться у місці продажу, а не за весь період, що охоплений перевіркою.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15 травня 2025 року у справі № 380/9233/24, від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22, від 07 лютого 2024 року у справі №280/6422/22.

Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Водночас, порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі Порядок №496).

Відповідно до пункту 2 Порядку №496 документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Порядок ведення обліку товарних запасів встановлений у розділі II Порядку №496 згідно з положеннями якого облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів.

Відповідно до пункту 9 Порядку №496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Згідно з пунктом 10 Порядку №496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Пунктом 11 Порядку №496 встановлено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

З огляду на викладене, документами, які підтверджують облік та походження товарів, є встановлена Порядком № 496 Форма ведення обліку товарних запасів, а також первинні документи. Форма обліку та первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

У спірному випадку суть порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, на переконання контролюючого органу, полягало саме у тому, що до перевірки не було надано первині документи (їх копії), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились у місті продажу (господарському об`єкті).

Cкаржник вказує, що саме не облікування станом на 13.02.2024 (дата початку проведення фактичної перевірки) на об`єкті перевірки наявного товару стало юридичною підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закон №265/95-ВР, а саме не здійснення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що обставина відсутності Форми обліку у місці продажу у період проведення фактичної перевірки заперечується позивачем, за твердженням позивача така велася у електронній формі, факт чого був відомий представникам податкового органу, проте не взятий до уваги.

Так, вартість товарів не облікованих у встановленому порядку становить згідно з наданими накладними від 02.05.2024 № РНS-00008263 на суму 8744,07 грн, від 03.05.2024 №78894629 на суму 6931,51 грн, від 03.05.2024 № РHS-00008343 на суму 9434,63 грн, від 07.05.2024 № РHS-00008424 на суму 12227,38 грн, від 08.05.2024 № РНS-00008558 на суму 10026,96 грн, від 08.05.2024 № 03-U121495847-2 на суму 4360,88 грн, від 09.05.2024 № 79132162 на суму 9554,19 грн, від 09.05.24 № 03-U121551597-2 на суму 5205,67 грн, від 10.05.2024 № РНS-00008734 на суму 10520,69 грн, від 11.05.2024 №79279916 на суму 8458,29 грн. Вищезазначені накладні на загальну суму 85 464,27 грн. не обліковані у форму обліку товарних запасів.

Водночас, до матеріалів адміністративної справи позивач долучив Форму ведення обліку товарних запасів з якої вбачається, що всі зазначені накладні, внесені ФОП ОСОБА_1 до такої Форми, яка ведеться в електронній формі, а саме за №№ 6301, 6307, 6310, 6319, 6329, 6332, 6335, 6340, 6346, 6352.

Форма ведення обліку товарних запасів, надана позивачем до суду, містить передбачені Порядком №496 необхідні графи 1-9, хоч позивачем не здійснено записів у передбачений Порядком №496 спосіб, призначений для обліку вибуття товарів.

Разом із тим, здійснюючи співставлення підсумкових сум, зафіксованих в акті перевірки від 15.05.2024, та відомостей документу за назвою «Форма ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 », судом першої інстанції встановлено, що такі ідентичні, а долучені позивачем до матеріалів справи копії документів підтверджують походження та рух товарів у магазині.

Таким чином, облік товарних запасів все ж вівся, проте матеріали перевірки не містять жодного доказу, що той чи інший товар не було обліковано.

У спірному випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, суть допущеного позивачем порушення полягав саме у не наданні під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), а не у необлікуванні товару станом на 13.02.2024, як вказує скаржник.

Водночас, відсутність чи недоліки в оформленні передбаченої Порядком №496 форми обліку не може бути єдиною підставою для висновку про порушення порядку ведення обліку товару.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стаття 20 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність лише за продаж необлікованих товарів, а не їх наявність за місцем реалізації, тоді як акт перевірки не містить посилань на факт реалізації позивачем необлікованих товарів.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 квітня 2025 року у справі № 420/6071/19, від 14 лютого 2024 року у справі № 803/296/18.

Разом з тим, як зазначено Верховним Судом у постанові від 06 грудня 2024 року у справі № 440/2331/24, оскільки платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу облікові документи на товари, які вибули з місця продажу (реалізовані, списані тощо), то вимога контролюючого органу щодо надання документів, що стосуються товарів, які вибули, виходить за межі повноважень контролюючого органу в межах фактичної перевірки.

Також, слід звернути увагу, що станом на 15.05.2024 (дата проведення фактичної перевірки) здійснений контролюючим органом розрахунок штрафу проведено, виходячи не з обсягу залишків товару, які на думку контролюючого органу «необліковані», а в частині з обсягу його поставки, що не відповідає змісту пункту 12 статті 3 та статті 20 Закону №265/95-ВР, адже відповідно до вимог закону розрахунок штрафних санкцій здійснюється виходячи з вартості товарів, які необліковані у встановленому порядку (тобто за обсягами виявленого товару, що реалізовано, але не обліковано, або ж виходячи з обсягів виявлених залишків товару, щодо обліку яких не надано документів).

Окрім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, податковим органом необґрунтовано обмежено терміни, протягом яких, у силу вимог закону, платник податків повинен реалізувати обов`язок з надання документів з обліку та походження товарів з 10 (десяти) діб до 1 год. 8 хв.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами твердження про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, натомість позивачем спростовано такі доводи долученими до матеріалів справи копіями бухгалтерських документів та Формою ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 , що спростовує висновки податкового органу про порушення обліку товарних запасів.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з ст.20 Закону №265/95-ВР, що є підставою для скасування такого.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 300/6084/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний