Справа № 400/10101/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/10101/24

Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області скасування рішення від 28.08.2024 №28 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області № 28 від 28.08.2024 року про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи в шахтоуправлінні "Холодна балка", "Шахта Холодна балка" з 12.01.1989р. по 12.05.1989р., з 02.09.1991р. по 18.08.1994р.; ВО "Макіїввугілля" шахта 10-біс" з 12.01.1995р. по 08.03.1995р.; ВО "ш/у ім. 17-го партз`їзду" з 01.07.1995р. по 28.06.1996р.; ВО "Макіїввугілля" шахта 10-біс» з 18.12.1996р. по 14.07.1998 р.; ДП "шахта "Шахтарська-Глибока" з 06.08.1998 р. по 27.09.1999 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням зарахованого до пільгового стажу періоду роботи, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.01.1989 року з: 12.01.1989 р. по 12.05.1989 р., з 02.09.1991 р. по 18.08.1994 р., з 12.01.1995 р. по 08.03.1995 р., з 01.07.1995 р. по 28.06.1996 р., з 18.12.1996 р. по 14.07.1998 р., з 06.08.1998 р. по 27.09.1999 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1. З цих підстав, просить визнати неправомірним рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та зобов`язати зарахувати періоди його роботи з 12.01.1989 р. по 12.05.1989 р., з 02.09.1991 р. по 18.08.1994 р., з 12.01.1995 р. по 08.03.1995 р., з 01.07.1995 р. по 28.06.1996 р., з 18.12.1996 р. по 14.07.1998 р., з 06.08.1998 р. по 27.09.1999 р. Таку відмову позивач вважає необґрунтованою та протиправною, оскільки пільговий стаж його роботи у вказані періоди підтверджується записами трудової книжки, будь - які додаткові документи на підтвердження пільгового стажу приймаються до уваги лише за відсутності записів у трудовій книжці. Вважаючи вказане рішення протиправним, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення від 28.08.2024 №28 та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області № 28 від 28.08.2024 року про відмову в призначені пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи в шахтоуправлінні "Холодна балка", "Шахта Холодна балка" з 12.01.1989р. по 12.05.1989р., з 02.09.1991р. по 18.08.1994р.; ВО "Макіїввугілля" шахта 10-біс" з 12.01.1995р. по 08.03.1995р.; ВО "ш/у ім. 17-го партз`їзду" з 01.07.1995р. по 28.06.1996р.; ВО "Макіїввугілля" шахта 10-біс» з 18.12.1996р. по 14.07.1998 р.; ДП "шахта "Шахтарська-Глибока" з 06.08.1998 р. по 27.09.1999 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи протягом січня 1989 року - квітня 2003 року, згідно з довідками: від 15.02.2021 № 64 ОТК; від 19.02.2021 № 13/8/2.3-96; від 03.02.2021 № 29, № 45; від 22.03.2021 № 129, оскільки документи видані та засвідчені підприємствами Донецької народної республіки, які здійснюють свою діяльність на непідконтрольній Україні території.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.08.2024 року №28 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи:

- з 12.01.1989 року по 12.05.1989 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 12.01.1989 року, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства. Надано довідку від 01.02.2021 № 57 про нараховані суми заробітної плати протягом січня - травня 1989 року, дані якої не враховано при обчисленні страхового стажу, оскільки документ видано та засвідчено підприємством Донецької народної республіки, яке здійснює свою діяльність на непідконтрольній Україні території. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, документ, виданий органом, що здійснює свою діяльність на непідконтрольній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків;

- протягом січня 1989 року - квітня 2003 року, згідно з довідками: від 15.02.2021 року № 64 ОТК; від 19.02.2021 року № 13/8/2.3-96; від 03.02.2021 року № 29, № 45; від 22.03.2021 року №129, оскільки документи видані та засвідчені підприємствами Донецької народної республіки, які здійснюють свою діяльність на непідконтрольній Україні території.

Не погодившись з рішенням від 28.08.2024 року №28, позивач оскаржив його в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції враховуючи записи в трудовій книжці позивача, виходив з того, що, що довідки на підтвердження спірного періоду роботи позивача, видані установою, зареєстрованою на окупованій територій, мають бути враховані пенсійним органом при розрахунку страхового стажу позивача, а тому прийшов до висновку про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Згідно норм Конституції України, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1058-IV доповнено розділом XIVI «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, який набрав чинності з 1 січня 1992 року, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (надалі по тексту Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював:

- з 12.01.1989 по 12.05.1989 у ВО "Советськвугілля" шахтоуправління "Холодна Балка" на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем;

- з 02.01.1991 по 11.12.1991 у ВО "Советськвугілля" шахтоуправління "Холодна Балка" на посаді учня гірника очисного вибою, з 11.12.1991 по 18.08.1994 на посаді гірника очисного вибою;

- з 12.01.1995 по 08.03.1995 у ВО "Макіїввугілля" на посаді підземного гірника 3 розряду з повним робочим днем;

- з 01.07.1995 по 28.06.1996 у ВО "ш/у ім. 17-го партз`їзду" на посаді підземного гірника очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем;

- з 18.12.1996 по 14.07.1998 у ВО "Макіїввугілля" шахта 10-біс" на посаді підземного гірника 3 розряду з повним робочим днем;

- з 06.08.1998 по 27.09.1999 у ДП "шахта "Шахтарська-Глибока" на посаді підземного гірника очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем;

- з 12.01.2000 по 07.04.2003 ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на посаді підземного гірника 3 розряду з повним робочим днем.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, професії підземного електрослюсаря та підземного гірника передбачені Списком №1. Вказане відповідачем не заперечувалось.

Так, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, тому відсутні підстави для неврахування спірних періодів до страхового (пільгового) стажу позивача.

Стосовно доводів апелянта, що до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи протягом січня 1989 року - квітня 2003 року, згідно з довідками: від 15.02.2021 № 64 ОТК; від 19.02.2021 № 13/8/2.3-96; від 03.02.2021 № 29, № 45; від 22.03.2021 № 129, оскільки документи видані та засвідчені підприємствами Донецької народної республіки, які здійснюють свою діяльність на непідконтрольній Україні території, колегія суддів зазначає таке.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України»

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких віднесено м. Донецьк Донецької область.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною другою та частиною третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Суд першої інстанції правильно застосував наведені загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням наявних записів у трудовій книжці позивача, довідки на підтвердження спірного періоду роботи позивача, видані установою, зареєстрованою на окупованій територій, мають бути враховані пенсійним органом при розрахунку страхового стажу позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за обставин, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької області, відмова відповідачем у реалізації о права на зарахування періодів роботи до страхового стажу з підстави видачі підтверджуючих первинних документів установами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності призначення пенсії.

Також колегія суддів звертає увагу, що з огляду на приписи п. 4.7 Порядку № 22-1 відсутність у пенсійного органу можливості реалізувати свої повноваження щодо перевірки достовірності даних, наведених у довідках про пільговий характер роботи позивача, не може позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення.

Проте, за приписами законодавства, саме пенсійний орган наділений повноваженнями вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб.

Отже, у разі сумніву щодо достовірності відомостей, зазначених у довідках, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також був зобов`язаний роз`яснити позивачу право надати додаткові первинні документи, які підтверджують страховий стаж позивача у спірний період.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необхідності задоволення позовних вимог

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 17 червня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова