Справа № 300/895/25
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 300/895/25
Провадження № 2-а/344/67/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради (надалі також «Відповідач») про скасування постанови №02/21 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови №02/21 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2025 року передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

18.03.2025 року системою автоматизованого розподілу справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови визначено судді Домбровській Г.В.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 року у справі №300/895/25 (суддя Домбровська Г.В.) позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 року відкрито провадження у справі №300/895/25.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову №02/21 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2025 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначила в позовній заяві Позивач, висновок адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради щодо порушення ОСОБА_1 правил розміщення зовнішньої реклами ґрунтується на складеному з порушенням закону протоколу про адміністративне правопорушення, який не складався в день виявлення правопорушення, без роз`яснення Позивачці її прав, вказаний протокол вона отримала поштою. Додана до протоколу фото фіксація не містить адреси правопорушення, дати фіксації, підпису особи, яка зафіксувала, з наданої фото фіксації неможливо встановити зміст правопорушення. Надувна фігура, з приводу якої виникли спірні правовідносини, розташована на приватизованій земельній ділянці, а тому, на думку Позивача, не може бути об`єктом правопорушення.

Позивачем на адресу суду подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представником Відповідача подано до суду Відзив на позов, в якому вона заперечила проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача в судовому засіданні покликалася на те, що оскільки Позивач вчинила адміністративне правопорушення, а саме розмістила зовнішню рекламу без отриманого у встановленому порядку дозволу, Позивача правомірно притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Представник Відповідача на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав.

Позивач також скористалася правом на подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши викладені у заявах по суті справи пояснення Позивача, представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі «КУпАП») порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

15 січня 2025 року інспектором відділу благоустрою КП «Муніципальна інспекція «Добродій» Соколенко Вікторією складено Протокол №000505 про адміністративне правопорушення за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким зафіксовано, що громадянка ОСОБА_1 не дотрималася Правил благоустрою міста Івано-Франківська (п.п.13.2), а саме: 15.01.2025 року об 11:22 год. розміщено об`єкт зовнішньої реклами (надувна фігура) магазин «Бусінка» по АДРЕСА_1 без дозвільних документів. До протоколу долучається: акт огляду, фото фіксація.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

04 лютого 2025 року адміністративною комісією при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради винесено Постанову №02/21 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення №02/21 від 04.02.2025 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень члени адміністративної комісії Виконкому Івано-Франківської міської ради, повинні системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи. Факт вчинення особою адміністративного правопорушення повинен бути предметом окремої та самостійної перевірки Відповідачем, і такий факт повинен підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Як зазначено в Постанові по справі про адміністративне правопорушення №02/21 від 04.02.2025 року, гр. ОСОБА_1 15.01.2025 року о 11:22 год. порушено п. 13.2 Правил благоустрою Івано-Франківської МТГ, а саме розміщення об`єкта зовнішньої реклами (надувна фігура) без погодження за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено ст. 152 КУпАП.

Так, статтею 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до пункту 13.2 Правил благоустрою території Івано-Франківської міської територіальної громади, затверджених Рішенням Івано-франківської міської ради від 03.02.2023р. № 17-33, розміщення зовнішньої реклами без дозволу на території Івано-Франківської міської територіальної громади заборонене.

На територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою населених пунктів.

Забороняється:

13.2.1. Розклеювання оголошень, афіш на будинках, опорах електромереж, деревах та в інших, невідведених для розклеювання місцях;

13.2.2. Методом фарбування та наклеювання реклами на елементах будівель (стінах, колонах, ганках, дашках, сходах), дорогах, тротуарах.

13.2.3. Встановлення демонстраційних манекенів за межами торгових приміщень;

13.2.4. Розміщення ОЗР типу: «штендер» («спотикач»), «транспаранти-перетяжки»;

13.2.5. Розміщення реклами та/або рекламних засобів на підтримуючих, опорних та інших елементах контактної мережі, на засобах та обладнанні (у тому числі опорах) зовнішнього освітлення;

13.2.6. На огорожах (за винятком огорож будівельних майданчиків);

13.2.7. Здійснювати шумову рекламу за винятком рекламних акцій, дозвіл на які надано в установленому порядку, а також із дотриманням допустимих рівнів шуму в громадських місцях;

13.2.8. На зупинках громадського транспорту ближче, ніж 20 м у межах видимості в обидва боки тротуару від установленого дорожнього знака, що позначає зупинку (крім випадків, коли на зупинковому комплексі спеціально передбачено місця для розміщення реклами);

13.2.9. Ближче 10,0 м до встановлених меморіальних дощок, пам`ятних знаків;

13.2.10. На фасадах будинків (будівель), які є об`єктами культурної спадщини (за винятком, коли фасад будинку (будівлі) перебуває у стані реставрації, що підтверджено відповідними документами на проведення таких робіт. Розміщення реклами здійснюється на 50% загальної площі будівельної сітки. Площа, не зайнята рекламою, повинна містити зображення, що імітує фасад будинку (будівлі), на якому розміщений цей ОЗР;

13.2.11. На фасадах будівель та споруд із закриттям елементів декору фасаду (на поверхнях з декоративними рельєфами, на карнизах, огородженнях балконів, еркерах, колонах, пілястрах, контрфорсах);

13.2.12. На фасадах будівель вище першого/цокольного поверху;

13.2.13. На фасадах одноповерхових будівель та тимчасових споруд;

13.2.14. Закривати віконні прорізи, за винятком вікон першого (цокольного) поверху, але не більше 20% площі засклення;

13.2.15. В інших випадках відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначаються у складеному відповідною особою протоколі, при цьому вимоги до його змісту визначені нормами КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як встановлено Судом з змісту оскаржуваної постанови, фактично рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було прийнято Відповідачем на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 року, акту обстеження території від 15.01.2025 року №144, фото фіксажу.

В той же час, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП від 15.01.2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 , у всіх відповідних графах міститься запис «від підпису відмовилася». Будь-яких свідків та їх даних у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

Аналогічно Акт №144 про обстеження (огляд) території від 15.01.2025 року, який додано до протоколу, складався без участі ОСОБА_1 та будь-яких свідків.

Разом з тим, у позовній заяві Позивач посилається на те, що вказаний протокол складався за її відсутності та без роз`яснення прав особи, не на місці виявлення правопорушення.

Вказаних обставин Відповідачем в ході розгляду справи не спростовано.

Так, до матеріалів справи не надано доказів, які б фіксували процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення 15.01.2025 року об 11:22 год. за участю ОСОБА_1 , та які б фіксували її відмову від підписання такого протоколу.

Крім того, ні протокол про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 року, ані оскаржувана постанова взагалі не містять доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 розмістила зовнішню рекламу (надувну фігуру) за зазначеною в протоколі адресою, та фото якої міститься на додатному до протоколу фото фіксажі.

Сам факт того, що ОСОБА_1 є продавцем у магазині «Бусінка» (який, окрім іншого, також не перевірено належним чином Відповідачем), не свідчить про те, що саме дана особа розмістила надувну фігуру.

В ході розгляду даної адміністративної справи представником Відповідача належним чином не спростовано доводи Позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння ним правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП.

При цьому, статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень Відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, орган (посадова особа), який правомочний розглядати справу, має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Обґрунтованими також є доводи Позивача щодо порушення її прав при накладенні адміністративного стягнення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту належного повідомлення Позивача про розгляд Відповідачем справи про адміністративне правопорушення. Не містить відповідних даних і протокол про адміністративне правопорушення, який був взятий за основу при притягненні Позивача до адміністративної відповідальності, у якому у відповідній графі не зазначено де саме відбуватиметься розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язку доведення правомірності свого рішення Відповідачем не виконано.

При цьому, доводи сторони Позивача про те, що відповідна надувна фігура не може бути об`єктом правопорушення за ст. 152 КУпАП, оскільки розташована на приватній території, Судом не приймаються, оскільки чинні Правила благоустрою території Івано-Франківської міської територіальної громади не містять положень про можливість встановлення реклами без дозвільних документів на приватній території.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова №02/21 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 152, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 121-123, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову №02/21 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 16.06.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.