Справа № 520/1216/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р. Справа № 520/1216/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., повний текст складено по справі № 520/1216/25

за позовом ОСОБА_1

до Військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 (військовий мобільний госпіталь)

про визнання протиправним та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 , в якому просив суд:

визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 у формі довідки № 8313 від 06.12.2024;

зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини № НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 з повним обстеженням, за необхідності - в умовах стаціонару та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби у відповідності до Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення відповідача винесене внаслідок його неналежного медичного огляду, а саме: під час обстеження не враховано скарги позивача на незадовільний стан здоров`я та не проведено необхідних досліджень, в тому числі з метою отримання повторної (контрольної) тональної аудіограми, не надано оцінки деформації грудної клітини позивача, кісти головного мозку. Вказує, що під час проходження медичного огляду військово лікарською комісією не взято до уваги та не враховано консультативний висновок невролога від 20.11.2024, яким встановлено наявність у позивача хронічної мігрені, а також результати тональної аудіограми від 18.11.2024. При посиланні в оскаржуваному рішенні на отримання позивачем акубаротравми від 26.10.2024, відповідачем не враховано попереднього поранення позивача від 29.05.2022. З огляду на те, що відповідач не взяв до уваги наданих підтверджуючих медичних документів, складених за результатами попереднього медичного огляду, а також пояснень та скарг позивача на стан здоров`я, цілком обґрунтованим є висновок, що медичний огляд від 06.12.2024 проводився формально.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що з огляду на те, що відповідач не взяв до уваги наданих апелянтом медичних документів, складених за результатами попереднього медичного огляду, цілком обґрунтованим є висновок, що медичний огляд від 06.12.2024 проводився формально. Посилається на те, що законодавством регламентовано чітку процедуру проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовця ВЛК. Вказує, що медичний огляд військовослужбовця повинен здійснюватися за методом індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби, тобто з урахуванням усіх медичних показників щодо стану здоров`я особи. Зазначає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог на приписи п. 2.4.10. розділу І Положення № 402, яким встановлено, що судовому оскарженню підлягають лише постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК, свідчить про порушення судом закріпленого ст. 55 Конституції України та ч. 2 ст. 5 КАС України права апелянта на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, а отже право на доступ до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 призваний на військову службу у Збройні сили України з січня 2020.

29.05.2022 під час несення бойового чергування поблизу н.п. Зайцеве внаслідок артилерійського обстрілу позивач отримав поранення, а саме: Вибухова травма. Акубаротравма. Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого стегна. Наведені обставини підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_2 № 4906 від 10.08.2022 (а.с. 13).

26.10.2024 поблизу н.п. Залізнянське внаслідок удару FPV дроном - камікадзе позивачем одержано вибухову травму, а саме: Акубаротравма. Цефалгічний синдром, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 № 29600 від 30.11.2024 (а.с. 15).

31.10.2024 внаслідок отриманих поранень позивача направлено до медичної роти та надалі до ДУ «Інститут нейрохірургії ім. ак. А.П. Ромоданова НАМИ України» для проходження спеціалізованого медичного огляду.

Шляхом проведення тональної аудіограми ДУ «Інститут нейрохірургії ім. ак. А.П. Ромоданова НАМИ України» позивачу діагностовано хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість при сприйнятті шепітної мови: праве вухо 100 ДБ; ліве вухо 55 ДБ, що свідчить про фактичну втрату позивачем слуху.

20.11.2024 за результатами медичного огляду лікарем - неврологом ТОВ «Справно» позивачу постановлено діагноз: Наслідки перенесених акубаротравм; Хронічна мігрень (а.с. 17).

06.12.2024 позивачем пройдено медичний огляд військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови військово-лікарської комісії постановлено діагноз : Акубаротравма; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови праве вухо 80 ДБ та ліве вухо 25 ДБ; хронічна вертеброгенна люмбалгія з періодичним помірним больовим, м`язово - тонічним синдромами, з незначним порушенням функцій; мігрень проста форма,- та визнано придатним до військової служби на підставі ст. ст. 22в, 23в, 36в, 79в графи II Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Наведені обставини підтверджуються довідкою військово-лікарської комісії № 8313 від 06.12.2024 (а.с. 14).

Однак, позивач не погоджується із вказаним рішенням, оскільки під час проходження військо - лікарської комісії не в повному обсязі проведено необхідних аналізів та досліджень, огляд лікарів мав виключно формальний та поверхневий характер. Попри повідомлення позивача про наявність у нього щоденного головного болю, що супроводжується нудотою, світлобоязню та підвищенням тиску, запаморочення, втрати свідомості, слуху, зору, не сприйняття реального часу, які можуть вплинути на прийняття комісією рішення, вказана інформація не була взята відповідачем до уваги. При проведенні медичного огляду не враховано відповідні підтверджуючі медичні документи щодо історії хвороби позивача та наявних діагнозів.

Позивач не згоден зі вказаним рішенням, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався зі скаргою про протиправність дій/бездіяльності членів гарнізонної ВЛК при проведенні медичного огляду ні до ВЛК регіону, ні до ЦВЛК та проханням провести повторний медичний огляд із дотримання вимог Положення № 402. Тобто, позивач не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду з метою визначення придатності його до військової служби. Також, суд зазначив, що позивач не був позбавлений права надати лікарям ВЛК свої медичні документи, що свідчать про наявність у позивача захворювань, які унеможливлюють подальше проходження ним військової служби за станом здоров`я. В ході розгляду цієї справи суд не встановив порушення відповідачами законодавства щодо процедури проведення медичного огляду.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України № 2232-XII).

Частиною 1 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У свою чергу, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до п. 6.8 Положення № 402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби.

Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.

Згідно з п. 6.9 Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 06.12.2024 № 8313 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

Однак, позивач, не погоджуючись, із висновком відповідача про його придатність до військової служби після отримання травм, які пов`язані із захистом Батьківщини, посилався на те, що оскаржуване рішення відповідача винесене внаслідок його неналежного медичного огляду, зокрема, не врахування консультативного висновку невролога від 20.11.2024, яким встановлено наявність у апелянта хронічної мігрені, результати тональної аудіограми від 18.11.2024, також відповідачем не взято до уваги попереднього поранення позивача від 29.05.2022.

Як вбачається з матеріалів справи 29.05.2022 під час несення бойового чергування поблизу н.п. Зайцеве внаслідок артилерійського обстрілу апелянт отримав поранення, а саме: Вибухова травма. Акубаротравма. Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого стегна, що підтверджується довідкою № 4906 від 10.08.2022.

26.10.2024 поблизу н.п. Залізнянське внаслідок удару FPV дроном камікадзе апелянтом одержано вибухову травму, а саме: Акубаротравма. Цефалгічний синдром.

Шляхом проведення тональної аудіограми ДУ «Інститут нейрохірургії ім. ак. А.П. Ромоданова НАМН України» апелянту діагностовано хронічну двобічну сенсоневральну приглуховатість при сприйнятті шепітної мови: праве вухо 100 ДБ; ліве вухо 55 ДБ, що свідчить про фактичну втрату позивачем (а.с. 23).

20.11.2024 за результатами медичного огляду лікарем неврологом ТОВ «Справно» апелянту постановлено діагноз: Наслідки перенесених акубаротравм; хронічна мігрень (а.с. 17).

З дослідженої судом картки обстеження та медичного огляду, встановлено, що текст графи 10. «Результати медичного обстеження спеціалістами» інформація щодо врахування висновків вищезазначених документів, у тому числі довідки військової частини НОМЕР_1 № 4906 від 10.08.2022 відсутня.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачу працівниками військово-лікарської комісії не виконано загальні аналізи крові та сечі, хоча, як зазначалось вище, при огляді обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі. Винятки Положенням № 402 не визначені.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що при медичному огляді ОСОБА_1 не взяті до уваги висновки тональної аудіограми, не враховано довідку військової частини НОМЕР_1 № 4906 від 10.08.2022 та не виконано загальні аналізи крові та сечі, що суперечить вимогами Положення № 402.

Колегія суддів зазначає, що законодавством регламентовано чітку процедуру проведення медичного огляду військовозобов`язаних. При цьому медичний огляд військовозобов`язаного повинен здійснюватися за методом індивідуальної оцінки придатності його до військової служби, тобто з урахуванням усіх медичних показників щодо стану здоров`я особи.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 дійшов висновку: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Разом з тим, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, від 12.01.2021 у справі № 820/5570/16.

Висновки суду першої інстанції, щодо не звернення позивача до ЦВЛК, яка приймає остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.4.10. Глави 2 Розділу I Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Отже, законодавством встановлена альтернатива поведінки особи, у випадку незгоди з рішенням регіональної ВЛК, шляхом вибору органу оскарження або до ЦВЛК або до суду.

Таким чином, оскарження позивачем постанови ВЛК регіону до суду, свідчить про реалізацію ним встановленого законодавством права оскарження її до суду.

Отже, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи встановлено допущені з боку відповідача порушення вимог чинного законодавства, які стосувались передчасності проведення медичного пересвідчення та процедури проведення медичного огляду, колегія суддів робить висновок про визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 у формі довідки № 8313 від 06.12.2024.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

З метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправно та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 у формі довідки № 8313 від 06.12.2024; зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини № НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 з повним обстеженням, за необхідності - в умовах стаціонару та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби у відповідності до Положення № 402.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

За цим, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 по справі № 520/1216/25 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_1 у формі довідки № 8313 від 06.12.2024.

Зобов`язати Військово-лікарську комісію військової частини № НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 з повним обстеженням, за необхідності - в умовах стаціонару та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби у відповідності до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 3 028.00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий