Справа № 420/40605/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії №90;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25, починаючи з дня виникнення права - 18.07.2024, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1986, починаючи з 01.12.1995 по 20.08.2001 позивач працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЮНА-ІНТЕРСЕРВІС».

23.09.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку про заробітну плату видану ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25 за період 1995-2001 роки.

Разом з тим, управлінням Рішенням від 26.09.2024 №90, було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з не проведенням управлінням перевірки вказаної довідки.

Так, управління зазначає, що перерахунок та виплата пенсії з урахуванням заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу, згідно довідки про заробітну плату від 06.11.2013 № 01.10:25, яка видана ТОВ «Юна-Інтерсервіс» буде можливо після проведення акту перевірки довідки про заробітну плату.

Однак, до теперішнього часу відповідна перевірка не поведена, проте у перерахунку пенсії на підставі зазначеної довідки вже неправомірно відмовлено.

Варто зазначити, що управлінням частково враховано заробіток ТОВ «Юна- Інтерсервіс» з липня 2000, що підтверджується роздруківкою заробітку з управління.

Таким чином, управлінням частково не заперечується заробіток за період 1995- 2001 років, згідно довідки про заробітну плату від 06.11.2013 № 01.10.25, яка видана ТОВ «Юна-Інтерсервіс».

Із наданої довідки про заробіток для обчислення пенсії, вбачається, що вона оформлена та видана на підставі особових рахунків за 1995-2001 роки про що і зазначено в самій довідці. Зазначена довідка містять інформацію про те, що вони видана для нарахування пенсії.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 08.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22.01.2025 року за вхід.№ЕС/6858/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача та зазначено, що позивач звернулася до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії щодо «Допризначення у зв`язку з додатковими документами», відповідно до Закону №1058, надавши при цьому довідку від 06.11.2013 №01.10.25, видану ТОВ «Юна-Інтерсервіс» про заробітну плату за період роботи 1995 по 2000.

Вказану довідку направлено на перевірку первинних документів, проведення перерахунку пенсії можливе після надходження акту перевірки довідки про заробітну плату.

Обов`язковою вимогою для врахування довідки про заробітну плату за будь-які 60 місяців до 01.07.2000 є підтвердження відомостей з довідки первинними документами підприємства.

Щодо перевірки довідки №01.10.25 від 06.11.2013, виданої ТОВ «Юна-Інтерсервіс», дану перевірку залишено без виконання у зв`язку з відсутністю узгодження з підприємством та неможливістю проведення такої перевірки.

Головним управлінням на ТОВ «Юна-Інтерсервіс» було надіслано листи на погодження проведення перевірки (вих. №1500-0902-8/147127 від 26.09.2024 та №1500-0902-8/188387 від 09.12.2024), відповідь на теперішній час не отримано.

Відповідно бази Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Юна-Інтерсервіс» (за кодом ) зареєстровано 20.12.1995, в стані припинення не перебуває.

Згідно бази Центрального сховища обліку сплати страхових внесків підприємство зареєстровано 08.09.2004, останній звіт до органів ПФУ надано за травень 2016 року з фондом оплати праці.

Документи від ТОВ «Юна-Інтерсервіс» до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради на збереження не передавались.

Головним управлінням було здійснено всіх можливих заходів для проведення перевірок вищезазначеної довідки з метою підтвердження відомостей про заробітну плату первинними документами.

Враховуючи те, що Головне управління з об`єктивних підстав не може здійснити перевірку первинних документів, відсутні правові підстави для проведення перерахунку.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 18.07.2024 отримує пенсію за віком.

19.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про призначення пенсії №3738 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При поданні документів для призначення пенсії, позивачу було надано строк до 18.10.2024 для подання довідки про заробітну плату за період стажу до 01.07.2000.

23.09.2024 позивачем було подано до управління довідку ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25 з сумою заробітку за період1995-2001 роки з розшифруванням.

Рішенням від 26.09.2024 №90 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням довідки ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25.

У рішенні зазначено: «… Проведення перерахунку пенсії можливе після надходження акту перевірки довідки про заробітну плату…».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентований статтею 40 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком). Так, згідно з частиною першою статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 24.04.2018 у справі №686/6278/17, від 12.06.2019 у справі №752/21038/16-а, від 04.05.2022 у справі №819/946/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, до якої додано довідку про заробітну плату ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25.

Дослідивши зазначену довідку судом встановлено, що вона завірена печаткою підприємства, підписана керівником ( ОСОБА_2 ) та головним бухгалтером (Нестерова О.В.), містить відомості про заробітну плату позивача за період з 1995 року по 2001 рік, а також відповідає Додатку 2 до п.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У правому верхньому куті міститься штамп органу, що видав довідку.

Отже, така відповідала вимогам підп.3 п.2.1 Порядку №22-1.

Судом не встановлено жодних підстав, які б викликали сумнів у достовірності даних, зазначених в вищевказаних довідках.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка.

Тобто, період, за який надана довідка про заробітну плату підтверджується записами в трудовій книжці, копія якої містить у матеріалах справи, що не заперечується відповідачем.

Крім того, суд враховує, що управлінням частково враховано заробіток ТОВ «Юна-Інтерсервіс» з липня 2000, що підтверджується роздруківкою заробітку з управління.

З огляду на викладене вище, аналізуючи зміст відомостей зазначених в довідках про заробіток для обчислення пенсії, та беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1, якими встановлено вимоги до оформлення довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, суд дійшов висновку, що така довідка відповідає вимогам законодавства, видана на підставі особових рахунків, містить чітко визначені періоди роботи та розміри заробітної плати позивача за цей час та відповідні відомості про стаж роботи підтверджено основним документом трудовою книжкою позивача.

Щодо доводів відповідача про те, що відомості довідки не підтверджено первинними документами, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Водночас, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1) не покладає на заявника обов`язку надати первинні документи, на підставі яких видано довідку про заробітну плату органу Пенсійного фонду разом із заявою про перерахунок пенсії.

Згідно з п.2.7. Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп. 2-4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу.

Відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказана позиція також підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі №219/4550/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Крім того, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Таким чином, суд прийшов переконання про те, що перевірка наявності та змісту документів, на підставі яких видано довідку про заробітну плату, належить до компетенції органів Пенсійного фонду. Відсутність у пенсіонера первинних документів, на підставі яких видана довідка про заробітну плату, не може бути належною підставою для відмови у перерахунку пенсії.

При цьому, відповідно до частини другої статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тож обов`язок з доведення правомірності отримання особою документів для призначення пенсії та/або доведення обґрунтованості інформації, зазначеної у таких документах, не може бути перекладений на особу, яка звертається із заявою про призначення (перерахунок) пенсії.

У силу пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Аналізуючи та оцінюючи відмову відповідача, останній жодним чином не мотивував неможливість врахування відомостей, зазначених у довідці від 06.11.2013 №01.10.25, внаслідок їх неповноти, невідповідності іншим документам, що містяться у пенсійній справі позивача тощо.

Відтак, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у вищевказаній довідці, тому під час обчислення розміру пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані періоди роботи позивача, які відображені у довідці про заробітну плату від 06.11.2013 №01.10.25, яка видана ТОВ «Юна- Інтерсервіс», оскільки відповідач не надав для суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності неврахування такої довідки. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про вчинення відповідачем дій, які суд визнає протиправними.

За наведених обставин, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2024 №90 про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачки визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачки з урахуванням відповідної довідки, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" у теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, у якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, у якій опинився позивач після порушення.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів суд доходить висновку, що відповідач неналежно розглянув заяву позивачки про перерахунок пенсії та прийняв передчасне і протиправне рішення від 26.09.2024 №90, яким відмовив у перерахунку такої пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про перерахунок пенсії вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження, повинен повторно розглянути заяву позивачки та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №СВ08974986/1 від 27.12.2024 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії №90 від 26.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, з урахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії ТОВ «Юна-Інтерсервіс» від 06.11.2013 №01.10.25.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА