Справа № 520/35351/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 р. Справа № 520/35351/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Яковенко Оксани Григорівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025, по справі № 520/35351/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 р.р., що становить 9118,81 грн, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 р.р. (9118,81 грн.), з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 04 листопада 2021 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 6 000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору 968 гривень 96 копійок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 відмовлено у задоволенні позову.

Позивачка, не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначала, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Вказувала, що пенсійний орган обрахував дохід для обчислення пенсії позивачки із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки, в той час як ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком звернулася вперше, у зв`язку з чим наявні підстави для здійснення розрахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивачка отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Із 21.12.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розрахунок пенсії за віком здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

На звернення позивачки щодо застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії від 04.12.2024 відповідач рішенням від 11.12.2024 № 17 відмовив у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018-2020 роки.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернулася до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У свою чергу, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) передбачалась можливість призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з п. "е" ст. 54 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент переведення позивача на пенсію за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 01 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 01 січня 2028 року - не менше 35 років.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачка до 21.12.2021 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

21.12.2021 позивачці вперше була призначена пенсія за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, із урахуванням висновків Верховного Суду України, сформованих у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), у даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, оскільки Закон № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років, та в подальшому позивач виявив бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Таким чином, при обчисленні пенсії в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мав бути врахований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2019 у справі № 265/7301/16-а, від 09.12.2019 у справі № 265/5293/17, від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Із матеріалів справи встановлено, що днем досягнення пенсійного віку позивачки є 03.11.2021, при цьому, із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернулася 21.12.2021, тобто в межах строку, визначеного даною нормою, відтак наявні підстави для перерахунку їй пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що при обчисленні позивачу пенсії за віком на підставі норм Закону № 1058-IVпенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто, за 2018-2020 роки та здійснити такий розрахунок з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 04.11.2021.

Суд першої інстанції вищенаведене не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Із матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правова допомога позивачці надавалась адвокатом Яковенко О.Г. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.11.2024, який було надано до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору адвокат зобов`язується за дорученням клієнта надавати йому юридичні послуги, визначені у п. 2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору адвокат надає клієнту наступні послуги: консультування клієнта з усіх правових питань, що виникають у клієнта при користуванні своїми правами, виконанні своїх обов`язків та захисті законних інтересів; підготовка юридичних документів, в тому числі, але не виключно, процесуальних; представництво інтересів клієнта в судових органах, в якості представника; представництво клієнта в державних органах, інших офіційних державних установах та організаціях, у т.ч. подання до них заяв, запитів, скарг тощо, застосовуючи всі передбачені законом засоби для захисту прав та охоронюваних законом інтересів, а також отримання від відповідних державних органів, установ та організацій всіх документів адресованих клієнту, в тому числі тих, що містять персональні дані клієнта.

Пунктом 3.1 передбачено, що розмір гонорару, що належить до сплати адвокату, або надання правової допомоги безкоштовно визначається сторонами обопільно, з урахуванням Правил адвокатської етики і положень Закону України « Про адвокатуру» і закріплюється у Додатку № 1 «Протокол визначення розміру гонорару», який є невід`ємною частиною Договору.

Враховуючи, що Харківським окружним адміністративним судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , позивачка, звертаючись до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надала акт приймання-передачі наданих послуг № 17/03/2025 від 17.03.2025, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, від 17.03.2025 та протокол визначення розміру гонорару від 17.03.2025.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 17/03/2025 від 17.03.2025 до договору про надання правової допомоги № 14/11/2024 від 14.11.2024 та детального опису наданих послуг від 17.03.2025, адвокатом надано позивачу наступні послуги:

- первинна консультація клієнта, погодження та складання протоколу визначення розміру гонорару до договору про надання правової допомоги 1 год.;

- ознайомлення та вивчення наданих клієнтом матеріалів. Отримання додаткових матеріалів 1 год.;

- здійснення юридичного аналітичного аналізу положень законодавства, пошук та вивчення судової практики Верховного суду з подібних питань 2 год.;

- складання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду 2 год.;

- складання інших заяв по суті справи, клопотань та/або заяв з процесуальних питань ( за необхідності) 2 год.

Всього 8 годин. Вартість послуг за цим актом складає 6 000,00 грн., з розрахунку 750,00 грн за одну годину надання послуг.

Відповідно до протоколу визначення розміру гонорару від 17.03.2025 сторони погодили строк підписання акту приймання-передачі наданих послуг - протягом 5 календарних днів з дня ухвалення рішення у справі.

Сторони погодили строк сплати гонорару протягом 30 календарних днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у акті та описі, слід вказати, що такі послуги як первинна консультація клієнта, погодження та складання протоколу визначення розміру гонорару до договору про надання правової допомоги, ознайомлення та вивчення наданих клієнтом матеріалів, отримання додаткових матеріалів, здійснення юридичного аналітичного аналізу положень законодавства, пошук та вивчення судової практики Верховного суду з подібних питань є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання адміністративного позову, до якого входить аналіз та вивчення документів, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.

Отже, із матеріалів справи встановлено, що в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у детальному описі виконаних робіт, є складання позовної заяви та відповіді на відзив.

Аналізуючи зміст відповіді на відзив, колегія суддів зазначає, що останній містить часткове відтворення змісту відзиву на позовну заяву, а в іншій частині відтворює зміст позовної заяви, не містить нових чи додаткових доводів та обґрунтувань на спростування позиції відповідача, у зв`язку з чим не вплинули на результат розгляду справи.

Аналізуючи перелік фактично наданих послуг, дослідивши наявні в матеріалах справи докази розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи, враховуючи складність справи, предмет позову та обставини справи, характер і тривалість професійних відносин адвоката з позивачем, з огляду на те, що справа є незначної складності та розгляд справи проведений в порядку спрощеного провадження без участі сторін, колегія суддів дійшла висновку, що єдиним документально підтвердженим видом правової допомоги є складання позовної заяви, на складання якої, згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 17/03/2025 від 17.03.2025, адвокатом витрачено 2 год., що з розрахунку 750,00 грн за одну годину надання послуг становить 1500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про стягнення на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Також, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.12.2024, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1453,44 грн. відповідно до платіжних інструкцій від 26.03.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Яковенко Оксани Григорівни - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 по справі № 520/35351/24 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, що становить 9118,81 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 04.11.2021 року перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, що становить 9118,81 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, 61000, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов