Справа № 600/2344/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2344/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не нарахуванні та несплаті компенсації за 105 діб невикористаної щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових за 2021-2024 роки загальною тривалістю 56 діб відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту, не проведенні індексації грошового забезпечення.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату компенсації за 105 діб невикористаної щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових за 2021-2024 роки загальною тривалістю 56 діб відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту, індексацію грошового забезпечення, що підлягало сплаті за період служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.05.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Так судом у вказаній ухвалі була надана оцінка причин пропуску строку звернення до суду у періоди з 04.11.2024 р. по 15.11.2024 р., з 09.01.2025 по 23.01.2025 р. з 17.02.2025 р. по 27.02.2025 р., з 12.03.2025 р. по 26.03.2025 р. перебував на лікуванні.

Судом взято до уваги визначені періоди перебування на лікуванні, однак суд зазначає, що період перебування на лікуванні складає 53 дні. Водночас, позивачем пропущено строк звернення 6 місяців (з урахуванням перебування на лікуванні - понад 4 місяці).

Відтак, враховуючи, що визначений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду закінчився 03.12.2024 р. (з урахуванням першого лікарняного), позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

26.05.2025 р. позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Вказана заява обґрунтована аналогічними причинами пропуску звернення до суду, що були вказані при подачі позову.

Вказане, на думку позивача, свідчить про поважність пропуску строку звернення до суду.

Головуючий суддя по справі Маренич І.В. в період з 28.05.2025 р. по 31.05.2025 перебував у відрядженні. У період з 02.06.2025 по 13.06.2025 р. головуючий суддя по справі Маренич І.В. перебував у щорічній основній відпустці.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що в розумінні КАС України військова служба є публічною службою.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що спір щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Предметом спору в даній справі є оскарження дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу в період з 2021 по 2024 роки компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових за 2021-2024 роки загальною тривалістю 56 діб відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту", не проведенні індексації грошового забезпечення.

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2024 р. № 249, позивача виключено зі списків особового складу ТЦК та СП та всіх видів забезпечення. У вказаному витязі позивачу повністю роз`яснено які виплати були здійснено, а які ні, зокрема щодо компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та за невикористані дні додаткової відпустки.

Окрім того, позивачем надано довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених х військової служби, та деяких інших осіб" від 27.08.2024 р. та грошовий атестат від 27.08.2024 р. стосовно ОСОБА_1 .

Як вже зазначено вище, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Так, строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівнику заробітної плати при звільненні закріплено ст.233 КЗпП України.

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Таким чином, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Як вже зазначено судом вище, позивача звільнено з військової служби 21.08.2024 р. Натомість, позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише 21.05.2025 р.

Суд повторно наголошує, що ним взято до уваги визначені періоди перебування на лікуванні, однак суд зазначає, що період перебування на лікуванні складає 53 дні. Водночас, позивачем пропущено строк звернення 6 місяців (з урахуванням перебування на лікуванні - понад 4 місяці).

Відтак, враховуючи, що визначений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду закінчився 03.12.2024 р. (з урахуванням першого лікарняного), позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Відтак, суд вважає, що у поданій позивачем заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано на підтвердження указаного жодних належних та допустимих доказів.

Суд наголошує, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Із змісту доводів, наведених позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на своєчасне звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними.

Крім цього, варто зазначити, що із заявою про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, позивач, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, до суду не звертався.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

3. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя І.В. Маренич