Справа № 462/3577/25
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3577/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі

судді Ліуша А.І.

секретаря Поляниці А.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, посилаючись на те, що постановою ГБВ №398457 від 13 травня 2025 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-8 КУпАП. Вважає, що вказана постанова є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню. Так, відносно нього було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника та зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи та контактувати з нею. Він повністю виконав вимоги оформленого термінового заборонного припису, що не завадило відповідачу скласти оскаржувану постанову. Крім того, звернув увагу на те, що така винесена 13 травня 2025 року, тобто після закінчення її дії. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовільнити його позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив таку задовільнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Врахувавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що постановою ГБВ №398457 від 13 травня 2025 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-8 КУпАП. Так, згідно вказаної постанови, станом на 18 квітня 2025 року, ОСОБА_1 , будучи особою стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, згідно якого він не повинен залишати місце спільного проживання /перебування/ постраждалої особи, не повідомив про місце свого перебування.

В матеріалах справи також міститься терміновий заборонний припис стосовно кривдника, а саме: ОСОБА_1 , згідно якого 17 квітня 2025 року о 00 год.30хв., ОСОБА_1 , за місцем свого проживання вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_3 , домашнє насильство.

Суду було також надано медичний висновок ЕВР4-А775-646А-НСТТ від 17 квітня 2025 року, характеристику ОСОБА_1 , подяку та акт від 23 квітня 2025 року №113.

Крім того, в судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що є братом позивача, та вони разом ходили до дільничого щоб повідомити про зміну місця проживання, однак того на робочому місці не виявилось, тому вони подзвонили дільничій інспекторці та повідомили телефоном змінену адресу.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.3 ст.173-8 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Відтак, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.173-8 КУпАП.

У постановах Верховного Суду від 17.09.2020р. у справі № 742/2298/17, від 26.12.2019р. у справі за № 724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З будь-якими клопотаннями чи заявами про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивач до суду не звертався.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 7-12, 71, 86, 100, 102, 159-163, 167 КАС України, -

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Ліуш