Справа № 420/10438/25
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "АЙТЕКС" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства "АЙТЕКС" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UА500590/2024/000012/2 від 22.12.2024року; визнання протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову ПП "АЙТЕКС" в прийняті митної декларації, яке оформлено Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА500590/2024/000055.

Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач у позовній заяві вказав, що не погоджується із прийняттям рішень Одеської митниці та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Так, позивач зазначив, що ПП "АЙТЕКС", під час митного оформлення товарів для підтвердження їх митної вартості було надано усі документи, що підтверджують митну вартість товару та які декларант повинен був надати, відповідно до діючого законодавства України, що безпідставно не враховано відповідачем. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, практику Верховного Суду та надані до відповідача документи наголосив, що документи надані до митного оформлення в сукупності дозволяють здійснити митне оформлення товару, та вказавши на протиправність оскаржуваних рішень відповідача, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.04.2025 до суду від представника Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач вказав, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №24UA64U7 від 10.12.2024 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що 09.09.2024 між Приватним підприємством "АЙТЕКС" та HRZ PLASTIK AMBALAJ SAN.VE TIC.LTD.STI. укладено контракт №09/09/2024IMP, згідно п.1.1 якого протягом дії цього контракту, продавець за замовленням покупця зобов`язується продати, а покупець зобов`язується на умовах, викладених у цьому контракту та додатках до нього, прийняти й оплатити ПЕТ плівку.

З метою митного оформлення придбаного за контрактом товару ПП "АЙТЕКС" було подано до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби митну декларацію №24UA64U7 від 10.12.2024.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару було надано до Одеської митниці копії документів, які зазначені у графі 44 декларації, а саме,:- сертифікат якості б/н від 02.12.2024 р.; пакувальний лист б/н від 02.12.2024 р.; рахунок-проформу PR-INUA-2 від 30.09.2024 р.; рахунок-фактура HRZ421 від 02.12.2024 р.; автотранспортна накладна б/н від 03.12.2024 р.; сертифікат про походження товару В 1899441 від 03.12.2024 р.; комерційна пропозиція б/н від 30.09.2024 р.; платіжна інструкція № 212 від 04 жовтня 2024 року на суму 9 900,00 євро; платіжна інструкція № 227 від 13 листопада 2024 року на суму 14 956,85 євро; довідка про транспортні витрати № 10-12 від 10.12.2024 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2024 р.; контракту №09/09/2024/ІМР від 09 вересня 2024 року.; договір перевезення вантажу у міжнародному сполученні № 19 від 01.04.2022 р.; договір перевезення вантажу у міжнародному сполученні № 57 від 01.02.2024 р.; звіт про зважування б/н від 10.12.2024 р.; сертифікат на продукцію від 09.09.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення № 24341300ЕХ01005774 від 03.12.2024 р.

Також, 19.12.2025 на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів, позивачем були надані додаткові документи.

Одеською митницею (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА500590/2024/000012/2 від 22.12.2024року.

Так, було встановленні наступні розбіжності по митній декларації:

1) згідно з зовнішньоекономічним договором (контрактом) від 09.09.2024 №09/09/2024/IMP у пункті 2.4. зазначено порядок оплати товару покупцем згідно з даним контрактом, а саме: 40 % від вартості товару на умовах передоплати протягом 5 робочих днів з моменту отримання Проформи Інвойсу; 60% оплата на рахунок Продавця протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунку (інвойсу). Перша оплата 40% від вартості товару була здійснена на суму 9900 євро згідно з банківським платіжним документом від 04.10.2024 №212 за рахунком-проформою № PR-INUA-2 від 30.09.2024. Наступна оплата 60% від вартості товару була здійснена на суму 14956,85 євро згідно з банківським платіжним документа від 13.11.2024 №227, в якому зазначено, що оплата також була проведена за рахунком-проформою №PR-INUA-2 від 30.09.2024, що суперечить умовам оплати за товар, які зазначені в зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP, рахунку проформі № PR-INUA-2 від 30.09.2024 та рахунку -фактурі (інвойсу) №HRZ421 від 02.12.2024. Разом з тим, сума оплати згідно з банківським платіжним документом від 13.11.2024 №227 (14956,85 євро) не відповідає 60% оплати (14850 євро), яка зазначена у рахунку-проформі № PR-INUA-2 від 30.09.2024. Також слід зазначити, що на момент оплати 60% за товар рахунку-фактури (інвойсу) №HRZ421 від 02.12.2024 року не існувало;

2) разом із МД подано рахунок-фактуру (інвойс) №HRZ421 від 02.12.2024, відомості про який не містяться в копії митної декларації країни відправлення від 03.12.2024 № 24341300EX01005774. Також, разом з МД не подана E-Fatura від 02.12.2024/2 81/1-2-3-4, відомості про яку також містяться в копії митної декларації країни відправлення від 03.12.2024 № 24341300EX01005774;

3) у наданій копії митної декларації країни відправлення від 03.12.2024 №24341300EX01005774 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою. Також слід зазначити, що у наданій копії митної декларації країни відправлення зазначені документи, які до митного оформлення не надавались, що може свідчити про можливу наявність інших комерційних документів не поданих декларантом до митного оформлення товарів та підтвердження митної вартості товарів;

4) печатка компанії S.R.L. «EMPATIC TRANS», яка проставлена у договорі на перевезення вантажів у міжнародному сполученні № 19 від 01.04.2022 року відрізняється від печатки, проставленої у довідці про транспортні витрати № 10-12 від 10.12.2024.

5) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP ціна включає в себе вартість упаковки та маркування, тари. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

6) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно експедиційних послуг не надано.

Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Розглянувши вищезазначені розбіжності, зазначені митним органом у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, судом встановлено наступне.

09.09.2024 між Приватним підприємством "АЙТЕКС" та HRZ PLASTIK AMBALAJ SAN.VE TIC.LTD.STI. укладено контракт №09/09/2024IMP, згідно п.1.1 якого протягом дії цього контракту, продавець за замовленням покупця зобов`язується продати, а покупець зобов`язується на умовах, викладених у цьому контракту та додатках до нього, прийняти й оплатити ПЕТ плівку.

У відповідності до вимог п.3.1 Контракту від 09.09.2024 товар постачається на умовах FCA, Інкотермс 2020.

Положеннями Контракту, пунктами 2.4., 2.4.1., 2.4.2. визначений порядок оплати Покупцем за отриманий товар, а саме: 1 етап: 40%сорок відсотків/ від вартості Товару на умовах передоплати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Проформи Інвойсу; II етап: 60% /шістдесят відсотків/ оплата на рахунок Продавця протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Рахунку (Інвойсу). Сторони можуть обумовити інші умови оплати конкретної партії Товару, передбачивши їх в Проформі інвойсі і Рахунку (Інвойсі) на конкретну партію Товару. Форма оплати - безготівкові банківські платежі, на банківський рахунок Продавця, зазначений у цьому Контракті та Проформі Інвойсу і Рахунку (Інвойсі).

Щодо розбіжності, вказаної в п.1 оскаржуваного рішення, суд зазначає, що оплата за товар у розмірі 60% від вартості товару на суму 14956,85 євро за платіжною інструкцією № 227 від 13 листопада 2024 року, з відкоригованим призначенням платежу, відповідає умовам Контракту та відсутні будь-яких розбіжностей, так як здійснено на підставі Рахунку-Фактури Інвойс, датованого 30.10.2024р. (Invoice no: INUA-2), який в свою чергу є одним і тим самим документом з Рахунком-Фактурою інвойс, датованим 02.12.2024р.

Щодо посилання митного органу на те, що разом з МД не подана E-Fatura від 02.12.2024/2 81/1-2-3-4, відомості про яку також містяться в копії митної декларації країни відправлення від 03.12.2024 № 24341300EX01005774, суд зазначає, що по - перше вказаний документ не є документом, що обов`язково надається для підтвердження заявленої митної вартості товару, а по друге, зазначений документ було надано на вимогу відповідача разом із додатковими документами.

Суд не приймає до уваги посилання митного органу на те, що у наданій копії митної декларації країни відправлення від 03.12.2024 №24341300EX01005774 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, з огляду на те, що вказана декларація містить посилання на рахунок -фактуру від 02.12.2024, що надає можливість ідентифікувати експортну операцію з конкретною поставкою та, що вказане не впливає на митну вартість товару.

Щодо посилання митного органу на те, що печатка компанії S.R.L. «EMPATIC TRANS», яка проставлена у договорі на перевезення вантажів у міжнародному сполученні № 19 від 01.04.2022 року відрізняється від печатки, проставленої у довідці про транспортні витрати № 10-12 від 10.12.2024., суд зазначає, що вказана розбіжність передбачена умовами договору від 01.04.2022 укладеного між ПП «АЙТЕКС» та S.R.L. «EMPATIC TRANS» та, що позивач не несе відповідальності за вірність проставлення печаток контрагента на первинних документах.

Щодо посилання митного органу на те, що згідно з п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP ціна включає в себе вартість упаковки та маркування, тари. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.09.2024 № 09/09/2024/IMP ціна включає в себе вартість упаковки та маркування, тари

Поряд з цим, відповідно до правил Інкотермс за умов FCA всі витрати, пов`язані з експортом до моменту поставки, оплачує продавець (мита, митне оформлення і інше). Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування та маркування товару, необхідне для перевезення товару.

Отже, з наведеного та з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат позивача на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару).

Щодо посилання митного органу на те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно експедиційних послуг не надано, суд зазначає, що разом із митною декларацією до митного органу позивачем надавались довідка про транспортні витрати №10-12 від 10.12.2024, яка безпідставно не врахована.

Крім тог, з урахуванням додатково наданих до митного органу заяви, рахунку, акту виконаних робіт, суд вважає, що вартість перевезення (транспортні витрати) є підтвердженою.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п..п.2,4 ч.2 ст.55 МКУ.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС. При цьому, відповідач посилається в рішенні на іншу МД не зазначаючи особливостей щодо товару, виробника, умов поставки.

Оцінюючи вказані рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх правових висновках на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є достатньою підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд також неодноразово зауважував, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також, одночасно слід врахувати й те, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25.02.2020р. справа №260/718/19; 27.04.2020р. справа №140/804/19).

В постанові від 30.04.2020 по справі №820/231/16 Верховний Суд, зокрема також вказує на й те, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих Одеською митницею рішення про коригування митної вартості №UА500590/2024/000012/2 від 22.12.2024року; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА500590/2024/000055.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці сплаченого позивачем судового збору у розмірі 6241,83 грн, з урахуванням ціни позову.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АЙТЕКС" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА500590/2024/000012/2 від 22.12.2024року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА500590/2024/000055, прийняті Одеською митницею.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, м.Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А ) на користь Приватного підприємства "АЙТЕКС" (код ЄДРПОУ 30389874, м.Одеса, вул. Єврейська 2А) судовий збір у розмірі 6241,83 грн (шість тисяч двісті сорок одна гривні вісімдесят три копійки).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра