Справа № 308/14376/24
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

представника позивача адвоката Талапа Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Талапа Ярослав Васильовича, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.0000008.2024 року

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Талапа Я.В., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.08.2024 року .

В подальшому згідно ухвали від 21.01.2025 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначає, що 24.08.2024 року позивач рухаючись на автомобілі Lexus IS250, д.н.з. НОМЕР_1 по вул.. Франка в м. Ужгород, був зупинений працівниками поліції по причині, як повідомив інспектор М.А. Стеблюк розмови по телефону під час керування транспортним засобом. Після заперечення цього твердження, працівниками поліції був наданий відеозапис, який не містить фіксації факту розмови по телефону під час керування автомобілем. Не дивлячись на відсутність доказів, що підтверджують позицію поліцейського, та відсутність самої події правопорушення, про що пояснював позивач працівники поліції склали постанову серії ЕНА № 290107 від 24.08.2024 року та повідомили позивача про право на її оскарження.

З прийнятим рішенням відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не погоджується, оскільки по телефону, що стало причиною зупинки автомобіля під його керуванням, та притягнення до адміністративної відповідальності, не розмовляв.

Окремо звертає увагу, що відповідно до штатної комплектації автомобіль Lexus IS250 виробником оснащено мультимедійною системою з спікер фоном, який вмикається за допомогою використання мультимедійного рульового колеса та системи CarPlay. Тому твердження відповідача про те, що позивач користувався засобом зв`язку не обладнаним технічним пристроєм, що дозволяє вести перемовини без допомоги рук є необґрунтованим, з точки зору технічного оснащення транспортного засобу, який відповідачем було зупинено.

Із наданого відповідачем під час зупинки транспортного засобу відеозапису, з яким позивач ознайомився на місці зупинки та винесення постанови убачається, що відеофіксація обмежується лише діями співробітників поліції після зупинки транспортного засобу та відео фіксацією руху автомобіля Lexus IS250 перед його зупинкою. Що не створює доказову базу для доведення позиції працівника поліції про факт користування позивачем мобільним телефоном під час керування транспортним засобом, з урахуванням заперечень з приводу цього твердження відповідача.

Таким чином, працівником поліції під час винесення постанови, не було надано позивачу належних та допустимих доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, оскаржувана постанова, в п. 7 не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Та не містить посилання на будь-які інші докази, якими, окрім самої винесеної працівником поліції постанови доводиться факт скоєння адміністративного правопорушення.

В той же час сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою порушення.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Про що мають існувати належним чином здобуті та відображені у просувальних документах докази.

В даній адміністративній справі, відповідно змісту оскаржуваної постанови, відсутні будь-які докази, які вказують на факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

А тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати у справі, що складаються з витрат на правову допомогу та судового збору.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Талапа Я.В. позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Представником відповідача подано до суду відзив, згідно з яким він просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, 24.08.2024 року інспектором 1 взводу 2 роти УПП в Закарпатській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 24.08.2024 року о 11 год. 03 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Lexus IS250, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. І. Франка в м. Ужгород та під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В той же час позивач заперечує, що вчиняв зазначене в постанові правопорушення та стверджує, що рухався з дотриманням ПДР України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідач у судове засідання не з"явився, подав до суду відзив, однак, у вказаному відзиві, твердження позивача не спростовані, доказів в підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП суду не надано.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

А тому враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідачем не надано доказів користування ОСОБА_1 засобом зв`язку 24.08.2024 року о 11 год. 03 хв. під час керування транспортним засобом марки Lexus IS250, д.н.з. НОМЕР_1 , суд уважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.08.2024 року року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КупАП слід визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалась адвокатом Талапа Я.В. на підставі ордеру про надання правничої допомоги.

У підтвердження понесених витрат представником позивача надано суду акт виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги від 29.08.2024 року, рахунок-фактуру № 6/8/24 від 29.08.2024 року на суму 10600,00 грн. та платіжну інструкцію № МВ10866905 від 02.09.2024 року

Суд при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем 30.09.2024 року заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Предстаник відповідача в клопотанняі просить зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки вважає , що сума витрат на правову допомогу позивачем є завищеною та не обгрунтованою.

Суд враховує, що дана справа є незначної складності, що відповідно до частини шостої статті 12 КАС України зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому суд уважає, що первинна консультація повинна охоплюватися виконаною роботою щодо підготовки та подання до суду позовної заяви. Також суд вважає необгрунтованими заявлені транспортні витрати, з огляду на місце роботи адвоката та місцезнаходження суду.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

А тому з огляду на зазначене суд доходить висновку що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 77, 121, 159 242, 286, 294 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Талапа Ярослав Васильовича, до Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.0000008.2024 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 2901307 від 24.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п"ять грн. 60 коп.) грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн. (п"ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук