Справа № 520/32973/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р. Справа № 520/32973/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., повний текст складено 25.03.25 по справі № 520/32973/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської митниці як територіального органу (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці як територіального органу (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28 серпня 2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано Рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28 серпня 2024 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці як територіального органу (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 5609 (п`ять тисяч шістсот дев`ять) грн 22 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці як територіального органу (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисяч) грн 00 коп.

Харківська митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає , що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а також неповному дослідженні доказів і встановленні обставин у справі. Вважає , що при вирішенні даної справи суд має враховувати саме ті відомості та документи, які були заявлені та подані до митниці декларантом разом з електронною митною декларацією (далі ЕМД) № 24UA20U6 від 26.08.2024 та які мали в наявності посадові особи митниці станом на момент винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів позивача. Неправильне застосування судом норм матеріального права полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме, ст.ст. 52-64, 256, 257, 266 МКУ. Судом не враховано те, що позивачем, на вимогу митного органу та на підставі ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МКУ та з урахуванням спрацьованих по спірній ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024 ризиків, згенерованих системою ризиків АСАУР, щодо можливого заниження митної вартості товарів, поданих позивачем до митного контролю та митного оформлення не надані додаткові документи, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей, щодо ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Вказує , що подані декларантом до митного оформлення документи, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, зокрема : 1. у митного органу наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному ФОП. 2. декларантом, на момент подання декларації до митного контролю та митного оформлення не було надано даних, підтверджуючих заявлену митну вартість , а саме не додано до ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024 цінової інформації щодо вартості товарів, отриманих знижок від постачальника на товар. Крім того, відсутні каталоги, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів. 3. комерційний інвойс від 15.03.2024 № OC240320, також як і специфікація від 15.03.2024 № 1, надані декларантом з порушенням вимог Постанови Правління НБУ № 216 від 28.07.2008 (в редакції Постанови НБУ від 25.08.2022) в документах відсутній підпис відповідальної особи (підпис платника).4. не надана експортна митна декларація (митна декларація країни відправлення (походження), яка містить інформацію щодо контрагентів, вагові характеристики, умови поставки товару, з посиланням на товаросупровідні документи, та вартість товару.5. замість копії декларації країни відправлення декларантом було подано супровідний документ Т1 від 19.08.2024 № MRN 24ROCT1900Y26275M8, тобто зовсім інший документ, в якому зазначено два інвойс № 380- OC240320 на суму 64464,54 USD та інвойс № 380-Navlu на суму 5950 USD, однак останній інвойс не було надано митниці під час митного контролю та митного оформлення. За результатом аналізу документів, поданих декларантом на підтвердження вартості транспортних витрат було встановлено, що Позивачем не доведено правильність розподілу транспортних витрат за межами митної території України. Тобто, не включені всі складові до розрахунку митної вартості по транспортним послугам , оскільки відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно з вищеназваним коносаментом. Митний орган вважає , що фактично сплачена Позивачем ціна, яку Позивач визначив як митну вартість товару, застосувавши при цьому метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції) не включає в себе витрат на навантаження та доставку товарів до основного перевізника, які, враховуючи положення п. 5 та п. 6 ч. 10 ст. 58 МКУ, є складовими митної вартості та повинні додаватись до ціни, що була фактично сплачена при визначенні митної вартості товарів. В даному випадку вартість товарів, зазначена в інвойсі від 15.03.2024 № OC240320 не може бути належним підтвердженням митної вартості товарів. Також, вказує , що надані позивачем рахунок на оплату від 17.07.2024 № 041642, від 15.08.2024 № 043288 та від 23.08.2024 № 043910, заявка про надання транспортно-експедиторських послуг від 10.05.2024 № 02, довідка про транспортні витрати від 20.08.2024 № 5205, довідка про витрати по зберіганню від 23.08.2024 № 5296, а також акт надання послуг від 12.08.2024 № 041642 не містять сум щодо витрат на завантажувально-розвантажувальні роботи. Також, митниця вважає значно заниженими розмір оплати експедитору за межами України у розмірі 495,08 грн. ФОП Яцина у листі від 27.08.2024 № 2708/24-01 надала копію заявки про надання транспортно-експедиторських послуг № 02 від 10.05.2024, однак, дана заявка складена за три дні до початку морського перевезення вантажу (коносамент від 13.05.2024 № ZM24050325). Крім того , вказує , що зазначити, що ТОВ «Глобал Оушен Лінк» безпосередньо не здійснювало транспортування товару, виходячи із наданої СМR від 19.08.2024 № 2448. Декларантом не надано посередницький договір на перевезення, тобто не включено всі складові митної вартості виходячи з такого. Всупереч нормам ст. 53 МКУ позивачем не надано до митного органу основного транспортного документу договору на перевезення з перевізником, що зазначений у графі 16 і 23 CMR від 19.08.2024 № 2448, а саме з ТОВ «Софістар фрейт форвардінг компані». Рахунок на оплату транспортних витрат від порту Constanta до митного кордону України автомобільним транспортом видано раніше завантаження товару на автомобіль (рахунок від 15.08.2024 № 043288, CMR від 19.08.2024 № 2448), можливо не включені всі складові митної вартості. Також звертаємо увагу суду, що в рахунку на оплату від 15.08.2024 № 043288, яка видана перевізником ТОВ «Глобал Оушен Лінк» з урахуванням перевезення від порту Констанца (Румунія) до митного кордону України. В рахунку зазначена інформація щодо організації міжнародних перевезень від Констанці до Орлівки. Сума такого перевезення складає 84 842,69 грн. Зовсім не зрозуміло, які витрати складають зазначену суму і які послуги входять в цю суму. Саме за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024 митним органом виявлено, що ці документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МКУ - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, що обумовило наявність у посадової особи митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару Позивача, заявленої у ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024, наявність якого є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Також, вказує , що згідно з програмним комплексом АСМО Інспектор, мінімальна митна вартість подібного товару, митне оформлення якого вже здійснено, в максимально наближений термін, складає: товар 1) 4,25 $/кг, 2) 6,17 $/ кг, 3) 5,02 $/кг, 4) 5,23 $/кг, 5) 6,17 $/кг, 6) 3,77 $/кг, 7) 5,23 $/кг ,8) 3,77 $/кг, 9) 5,77 $/кг, 10) 4,24 $/кг, 11) 4,24 $/кг, 12) 5,77 $/кг, 14) 2,3 $/кг, 16) 2,46 $/кг, 20) 9,26 $/кг, 22) 4,02 $/кг, 23) 3,06 $/кг, 24) 6,17 $/кг, 26) 2,38 $/кг, 28) 4,02 $/кг. Тобто, судом першої інстанції не враховано при вирішенні спору по суті, що саме ФОП Яцина за ЕМД № 24UA32U1 від 03.06.2024 ввозив ідентичний імпортований товар. Митне оформлення відбувалося на Одеській митниці, Позивач самостійно визначив митну вартість на рівні 3,06 дол.США/кг (товар № 23), обравши перший метод. Обґрунтування неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів, передбачених ст.ст. 58 63 МКУ наведене у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000515/2 від 28.08.2024. Джерелами інформації для даного рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28.08.2024 по товарам є наявна у митного органу цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (додаються до відзиву). Посилаючись на доводи, викладенні в апеляційній скарзі, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 520/32973/24 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Харківської митниці в повному обсязі.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Заперечує у повному обсязі проти вимог, заявлених в апеляційній скарзі відповідача і просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та поштовим повідомленням про вручення .

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 26.08.2024 до митного поста Барабашово Харківської митниці ФОП ОСОБА_2 подана електронна митна декларація (далі ЕМД) № 24UA20U6 на товари: запчастини до транспортних засобів …. код згідн з УКТ ЗЕД товар № 1-, товар № 2-, товар № 3-, товар № 4-, товар № 5-, товар № 6-, товар № 7- , товар № 8-, товар № 9-, товар № 10-, товар № 11-, товар № 12-, товар № 14-, товар № 16- , товар № 20-, товар № 22-, товар № 23-, товар № 24-, товар № 26-, товар № 28-, що надійшли на адресу ФОП ОСОБА_3 за зовнішньоекономічним контрактом зі Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd. Китай.

Разом з митною декларацією позивачем надано копії документів, зазначених в графі 44 вказаної ЕМД: ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024: пакувальний лист (Packing list) б/н 09.05.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) OC240320 15.03.2024; коносамент (Bill of lading) ZM.05.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) 2448 19.08.2024; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) OC240320 15.03.2024; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) UA500420/2024/000089 23.08.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару 26 16.05.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару 3.03.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 041642 17.07.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 043288 15.08.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 043910 23.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка 5205 20.08.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка 5296 23.08.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару OC240320 15.03.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Спец № 1 15.03.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 01 15.03.2024; договір про надання послуг митного брокера МБ-122 01.12.2023; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не включено в Реєстр радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на територію України без/н 26.08.2024; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнівних речовин та фторованих парникових газів у товарах без/ном 26.08.2024; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю Б/н 26.08.2024; інші некласифіковані документи Опис товару № Б/н 15.03.2024; інші некласифіковані документи Т1-24ROCT1900Y26275M8 19.08.2024.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024 спрацювали ризики, згенеровані автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодами: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості); 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів).

За результатом аналізу та співставлення вказаних документів співробітником підрозділу митного оформлення встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше.

26.08.2024 до спецпідрозділу митниці (Управління контролю та адміністрування митних платежів) був направлений запит № 629 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29 за ЕМД № 24UA20U6 від 26.08.2024.

27 серпня 2024 року позивачем надіслано лист, в якому надала документи та інформацію щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів.

У зв`язку з тим, що подані документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів та ненаданням позивачем всіх витребовуваних додаткових документів, Харківською митницею прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28 серпня 2024 року за другорядним методом (за резервним методом).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що зазначені митницею розбіжності та недоліки документів на підтвердження митної вартості товару у своїй сукупності не можуть свідчити про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, внаслідок помилкового тлумачення відповідачем норм митного законодавства та неуважного вивчення документів, зокрема, щодо зазначення перевізника у CMR, обставин придбання товару за відсутності аукціону, документів, що підтверджують транспортування, у тому числі і навантаження товару, тощо. Суд першої інстанції дійшов висновку, що митницею протиправно прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 ст. 50 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 52 глави 8 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 глави 8 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 ст. 53 МК України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 ст. 54 МК України).

Пунктом 2 частини 4 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28 серпня 2024 у графі 33 процитовано норми митного кодексу та зазначено, що подані документи мають розбіжності, а саме: «обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59-63.Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- в комерційному рахунку від 15.03.2024 №00240320 відсутні печатки та підписи відповідальних осіб покупця (Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України «Вимоги до письмової форми правочину»:- Що зовнішньоекономічний договір (контракт) не засвідчений підписом особи (або підписи не співпадають), уповноваженої на укладання договору (контракту), що може свідчити про відсутність його юридичної сили та ймовірну фіктивніст), тобто не всі враховані складові митної вартості;

- в специфікації №1 від 15.03.2024 відсутні підпис та печатка відповідальної особи покупця, Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України «Вимоги до письмової форми правочину»:- Що зовнішньоекономічний договір (контракт) не засвідчений підписом особи (або підписи не співпадають), уповноваженої на укладання договору (контракту), що може свідчити про відсутність його юридичної сили та ймовірну фіктивніст), тобто не всі враховані складові митної вартості;

- рахунок щодо транспортних витрат надана від особи яка безпосередньо не транспортувала товар, виходячи із наданої CMR від 19.08.2024 №2448, не надано посередницький договір на перевезення, тобто не включено всі складові митної вартості;

- рахунок на оплату транспортних витрат від порту Constanta до митного кордону України автомобільним транспортом видано раніше завантаження товару на автомобіль (рахунок від 15.08.2024 №043288, CMR від 19.08.2024 №2448), можливо не включені всі складові митної вартості;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту ZM24050325;

- відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту ZM24050325;

- відсутні каталоги, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- в наданому товаросупровідному документі T1-24ROCT1900Y26275M8 зазначено два інвойса 380-Navlo -5950 USD, 380-ОС4,54 USD;

- не надано Заявку на перевезення згідно п. 2.1, п.4.1 транспортно-експедиційного договору № 0448-Т/19 від 15.08.2019;

- відсутня експортна митна декларація (митна декларація країни відправлення (походження), в якої міститься інформація щодо, контрагентів, вагові характеристики, умови поставки товару, товаросупровідні документи вартість товару. Всі ці значення впливають на як на підтвердження митної вартості товару також її спростування),

Таким чином, декларантом документально не підтверджено повноту включення до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, складових митної вартості; а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості товару; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: товари 1) 4,25 $/кг, 2) 6,17 $/кг, 3) 5,02 $/кг, , 4) 5,23 $/кг, 5) 6,17 $/кг, 6) 3,77 $/кг, 7) 5,23 $/кг ,8) 3,77 $/кг, 9) 5,77 $/кг, 10) 4,24 $/кг, 11) 4,24 $/кг, 12) 5,77 $/кг, 14) 2,3 $/кг, 16) 2,46 $/кг, 20) 9,26 $/кг, 22) 4,02 $/кг, 23) 3,06 $/кг, 24) 6,17 $/кг, 26) 2,38 $/кг, 28) 4,02 $/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на ідентичний товар, за ціною угоди ДМВ-1, що наявні: товар 1) №UA100320/2024/424274 від 22.07.2024 ( тов.8, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки FOB, вага 630 кг.); товар 2), товар 3), товар 5), товар 14), товар 24) №UA408020/2024/30398 від 09.06.2024 (тов. 10 вага 85 кг, тов. 6 вага 41 кг, тов. 5 вага 25,5 кг, тов. 21 вага 4,5 кг, тов.5 вага 26 кг, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки СРТ); товар 4), товар 9) №UA408020/2024/31430 від 15.06.2024 (тов. 36 вага 42 кг, тов. 38 вага 136 кг, країна походження CN, країна відправлення CN, умови поставки СРТ); товар 6) №UA500080/2024/6440 від 28.05.2024 (тов. 34, країна походження CN, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 938 кг); товар 7) №U100060/2024/218549 від 30.06.2024 ( тов. 4, країна походження, CN країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 31 кг); товар 8) №500500/2024/22981 від 30.06.2024 (тов. 59, країна походження CN, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 185 кг); товар 10), товар 11) №UA408020/2024/30615 від 11.06.2024 (тов. 13, країна походження , країна відправлення CN, умови поставки СРТ вага 1697 кг); товар 12) №UA500500/2024/21907 від 20.06.2024 (тов. 60, країна походження CN, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 140 кг) ; товар 16) №UA100430/2024/284017 від 06.06.2024 ( тов. 7, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки FOB, вага 1064 кг) ; товар 20) №UA500500/2024/22981 від 30.06.2024 ( тов.61, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 65 кг); товар 22) №UA500500/2024/29247 від 22.08.2024 (тов. 39, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 38 кг); 23) №UA807200/2024/9032 від 03.06.2024 ( тов. 24, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки FOB, вага 626 кг) митне оформлення здійснено цім же підприємством за ціною договору; 26) №UA100390/2024/412719 від 02.08.2024 ( тов. З, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки FOB, вага 1613 кг), 28) №UA500500/2024/22164 від 22.06.2024 ( тов. 43, країна походження, країна відправлення CN, умови поставки СРТ, вага 91 кг) . При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом щодо ідентичних товарів у відповідності до статті 59 МКУ та резервним методом у відповідності до статті 64 МКУ . Розрахунок митної вартості складає: товари 1) 4,25 $/кг, 2) 6,17 $/кг, 3) 5,02 $/кг, , 4) 5,23 $/кг, 5) 6,17 $/кг, 6) 3,77 $/кг, 7) 5,23 $/кг ,8) 3,77 $/кг, 9) 5,77 $/кг, 10) 4,24 $/кг, 11) 4,24 $/кг, 12) 5,77 $/кг, 14) 2,3 $/кг, 16) 2,46 $/кг, 20) 9,26 $/кг, 22) 4,02 $/кг, 23) 3,06 $/кг, 24) 6,17 $/кг, 26) 2,38 $/кг, 28) 4,02 $/кг.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.ч. 2-7 ст. 59 МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать Законам України і є сумісними з відповідними приписами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Відповідно до п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).

Тобто, вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Крім того, згідно Правил, митний орган повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувались ним при коригуванні митної вартості за резервним методом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.

Колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Так, з матеріалів справи вбачається, що для митного оформлення позивачем були надані посадовим особам відповідача документи, які відображені вище.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з умов Контракту.

Водночас, текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару. Відповідач не вказав на конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірні рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України, що також зазначено по аналогічній справі у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі № 809/257/17 (провадження №К/9901/38363/18).

Відповідно до пояснень позивача з відповідним документальним підтвердженням, які надані під час митного оформлення, встановлено , що між позивачем та Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (надалі - Продавець) укладений Контракт купівлі-продажу №01, відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити Позивачу продукцію, зазначену в рахунку-фактурі, після 50% передоплати на розрахунковий рахунок, інші 50% повинні бути виплачені після отримання копії коносамента.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1, 3.2, 4.4 та 5.3 Контракту Продавець і Позивач погодили, зокрема, що ціни на продукцію, вказані в рахунку-фактурі, є невід`ємною частиною Контракту, є твердими й не до закінчення терміну дії Котракту .

Поставка продукції по Контракту здійснюється протягом 180 днів із дня попередньої оплати згідно з пунктом 1.1 Контрактую.

Поставка здійснюється на умовах FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Продукція, продана за Контрактом, вироблена на заводах і потужностях Продавця.

Оплата за продукцію за Контрактом проводиться на умовах 50% передоплати, інші 50% повинні бути виплачені у строк 45 днів після отримання копії коносамента згідно з рахунком-фактурою.

15 березня 2024 року продавець на виконання Контракту виставив позивачу до сплати Інвойс (рахунок-фактуру) №ОС240320 та видав Специфікацію №01 на загальну суму 64464,54 доларів США.

20 березня 2024 позивач на виконання пункту 5.3 Контракту перерахувала на користь Продавця грошові кошти в розмірі 30 031,12 доларів США, що підтверджується Платіжною інструкцією в іноземній валюті №312749693 від 20.03.2024.

16 травня 2024 позивач на виконання пункту 5.3 Контракту перерахувала на користь Продавця грошові кошти в розмірі 23 104,43 долари США, що підтверджується Платіжною інструкцією в іноземній валюті №23 від 25 січня 2024 року.

Щодо посилання митного органу про відсутність каталогів, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару.

Так, положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено перелік обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутні такі документи як прайс-лист.

При цьому, до переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.

Прайс-лист (прейскурант) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Вказаний документ не є обов`язковими документами для підтвердження заявленої митної вартості товару, а отже особливості його оформлення, на які посилається відповідач, не свідчать про недостовірність заявлених декларантом відомостей, у зв`язку з чим наявність, відсутність чи будь-які недоліки такого документу, як прайс лист, не можуть бути покладені в основу прийняття рішення про коригування митної вартості.

Аналогічні висновки щодо оцінки прайс-листа, як документа, який підтверджує митну вартість товарів, сформовано Верховним Судом, зокрема у постанові від 28.02.2024 № 815/1460/18.

При цьому ,позивачем до митного органу надано Специфікація та Прайс-лист.

Також, позивач вказує , що у нього відсутні будь-які каталоги, прейскуранти продавця щодо Товару.

Щодо відсутності експортної митної декларації (митна декларація країни відправлення (походження).

Відповідно до ч.3 ст.57 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 7) копію митної декларації країни відправлення;

З вищенаведеного вбачається, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Таким чином, неподання декларантом копії експортної митної декларації не є підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже ч. 2 ст. 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання та не впливає на митну вартість.

Щодо доводів апеляційної скарги про не підтвердження позивачем належними доказами вартості витрат на транспортування товару.

Так, між позивачем ("Клієнт") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК" ("Експедитор") укладено договір №0448-Т/19 від 15.08.2019 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно- імпортованих та транзитних вантажів.

Відповідно до п.1.1 Договору Експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.

Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що Експедитор укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в тому числі переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів контейнерів. Проводить розрахунки з ними, сплачує мито, збори та інші обов`язкові платежі за рахунок коштів Клієнта.

На підтвердження витрат на транспортування товарів, позивачем надано наступні документи: заявку про надання трансопрно-експедиторських послуг 02 від 10.05.2024; рахунок на оплату №041642 від 17.07.2024 на суму - 245482,12 грн (компенсація перевезення морським транспортом Tianjin (Xingard)- Constanta; плата експедитору за межами України); Рахунок на оплату№043288 від 15.08.2024 на суму - 168895,29 ( компенсація вартості послуг ВРР, виконаних нерезидентом за межами України; послуги з організації митного формлення вантажу за межами України; плата експедитору за межами України; організація міжнародних перевезень Константа - Орлівка; організація міжнародних перевезень Орлівка-Харків; плата експедитору на території України); довідка про транспортні витрати № 5205 від 20.08.2024; рахунок на оплату №043910 від 23.08.2024 на суму - 2972,74 грн (організація послуг зберігання в порту за межами України); довідка про витрати по зберіганню №5296 від 23.08.2024; платіжна інструкція №0.0..1 від 18.07.2024 на суму 245482,12 грн; акт наданих послгу №041642 від 12.08.2024; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 26.08.2024 на суму - 2972,74 грн; акт наданих послуг №043910 від 23.08.2024; платіжна інструкція "0.0..1 від 16.08.2024 на суму - 168895,97 грн.

Вищевказані документи надавались митному органу під час митного оформлення ввезеного товару, що не заперечується відповідачем.

Колегія суддів зауважує, що договором №0448-Т/19 надано експедитору можливість залучати перевізників з метою виконання Договору та заявки клієнта.

Як зазначив позивач, експедитор для виконання своїх договірних зобов`язань з метою здійснення перевезення спірного товару з м. Тяньцзінь (порту Ксінганг), Китай до порту м. Констанца, Румунія в якості субпідрядника залучив Translead International Forwarding Co., Ltd. , що підтверджується наданим Коносаментом, а з порту м. Констанца, Румунія до місця призначення на митній території України в якості субпідрядника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Софістар Фрейт Форвардінг Компані», що підтверджується наданою CMR.

Отже, не надання позивачем договорів перевезення із морським та автотранспортним перевізниками, залученими ТОВ Глобал Оушен Лінк до перевезення товарів, заявок, актів наданих послуг безпосередньо з цими перевізниками жодним чином не заважала відповідачу встановити вартість перевезення товару з порту Tiahjin, Китай до Україна з урахуванням інших наданих документів.

Так ,позивач направив до митного органу Лист №2708/24-01 від 27 серпня 2024 року та документи в підтвердження понесених витрат щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до порту м. Констанци, Румунія та з порту м. Констанци, Румунія до місця ввезення на митну територію України, щодо навантаження й розвантаження товару, зберігання в порту, а також пов`язаних із ними транспортно-експедиційних витрат, загальний розмір яких склав 372 510,71 грн. (244 987,04 ірн. + 495,08 грн. + 2 972,74 грн. + 28 894,45 грн. + 9 275,74 грн. + 1 042,97 грн. + 84 842,69 грн.), а саме: фотокопії Договору ТЕО, Коносамента, CMR , компенсації вартості перевезення морським транспортом за маршрутом порт м. Тяньцзінь (Ксінганг), Китайська Народна Республіка » порт м. Констанци, Румунія в розмірі 244 987,04 грн, та плати Експедитору у зв`язку з організацією надання таких послуг за межами України в розмірі 495.08 грн. , заявки, рахунки Експедитора 1, Довідки про транспортні витрати 1, Платіжну інструкцію 0.0..1 та Акт компенсації вартості вантажно-розвантажувальних робіт (ВРР), виконаних нерезидентом за межами України в морському порту, в розмірі 28 894.45 грн, послуг з організації митного оформлення вантажу за межами України в розмірі 9 275,74 грн., плати Експедитору у зв`язку з організацією надання таких послуг за межами України в розмірі 1 042,97 грн., організації міжнародного перевезення автомобільним транспортом за маршрутом порт м. Констанци, Румунія - м/п Орлівка, Україна (пункт ввезення спірного товару на митну територію України) в розмірі 84 842,69 грн - Рахунок Експедитора 2, Довідка про транспортні витрати 1 та Платіжна інструкція 0.0..1

Враховуючи наведене , доводи скаржника про заниження експедиторської винагороди, про не надання позивачем документів щодо витрат, пов`язаних з завантаженням на транспортний засіб для доставки в Україну , а також з зберіганням товару в порту призначення спростовуються матеріалами справи .

Крім того , як вбачається з Передмови Incoterms 2010 Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів полегшують ведення міжнародної торгівлі. Посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень.

Відтак, продавець та позивач з метою чіткого визначення своїх прав та обов`язків, а також особливостей формування цін на товари за Контрактом здійснили їх визначення з урахуванням умов поставки FOB, обумовлених Incoterms 2010.

Позивач вказує , що ціни на товари, зазначені в Інвойсі, сформовані Продавцем із включенням усіх витрат, які покладаються на нього за умовами поставки FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), у тому числі витрат на доставку таких товарів у порт відвантаження та витрат на завантаження товарів на борт судна в порту відвантаження, що помилково залишилося поза увагою митного органу.

При цьому, відповідно до пунктів 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У силу зазначених вище приписів МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена за товари, додаються витрати на навантаження товару на первинний транспортний засіб та доставку до основного перевізника (до порту відвантаження), якщо вони не включалися до ціни таких товарів, що не мало місце в спірному випадку, так як за умовами поставки FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010) такі витрати вже були включені Продавцем до ціни товарів, визначеної в Інвойсі та Специфікації.

У той же час, витрати на транспортування спірних товарів із порту м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку спірних товарів, пов`язані з їх транспортуванням з порту м. Констанци, Румунія до місця ввезення на митну територію України та пов`язані з ними транспортно-експедиційні витрати, були включені Позивачем до митної вартості товарів за Митною декларацією 012720 відповідно до Рахунків Експедитора

Доводи апеляційної скарги про істотні недоліки у складанні CMR колегія суддів вважає такими, що не свідчать про правомірність спірного рішення, оскільки про зазначені обставини відповідач не повідомляв позивача та не вказав їх у рішенні , як підставу коригування митної вартості товарів.

Що стосується доводів митного органу з посиланням на те, що позивач замість копії декларації країни відправлення надала Транзитний супровідний документ, то Транзитний супровідний документ у відповідності до Конвенції про процедуру спільнбго транзиту (надалі - «Конвенція»), до якої Україна приєдналася 30 серпня 2022 року та відповідно до параграфа 2 статті 1, параграфів 1 та 2 статті 7 Загальних положень якої без обмеження положень цієї Конвенції, зокрема положень стосовно гарантій, товари, що переміщуються територією Співтовариства, вважаються поміщеними під процедуру транзиту Союзом.

Що ж стосується твердження апелянта про те, що в Транзитному супровідному документі зазначено два інвойса, то це не відповідає дійсності, адже в такому документі міститься посилання на Інвойс, виставлений Продавцем, на суму 64 464,54 долари США, та документ, який підтверджує вартість перевезення вантажу морським транспортом в розмірі 5 950 доларів США (в перекладі румунською мовою «пауіи»), що повністю узгоджується з вартістю таких послуг, вказаних у Заявці.

Щодо відсутності в комерційному рахунку від 15.03.2024 №00240320 та в специфікації №1 від 15.03.2024 печатки та підписи відповідальних осіб покупця, колегія суддів зазначає, що на них проставлені печатки відправника, а формальні неточності у поданому документі не можуть слугувати підставою для коригування вартості товару в разі, якщо інші документи в сукупності підтверджують задекларовану позивачем митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 08 серпня 2023 року по справі №810/692/17.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству , колегія суддів зазначає.

Основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеного в митній декларації, поданій позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України.

Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України згідно вказаного в рішенні не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.

При цьому, посилання у рішенні лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларацій, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Поряд із тим, текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020 та від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24.

Таким чином, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в базах АСМО Інспектор та ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для відхилення аргументів Відповідача і в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

У постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відтак зазначені доводи представника відповідача не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими.

Щодо доводів митного органу про не надання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані та відсутності даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 62 МК України визначено, що у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів, що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари, імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших країн.

Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов`язані із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними, одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або уповноваженою ним особою.

При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному випадку з посиланням на відповідні обставини.

Разом з цим, зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідачем вибірково процитовано положення статті 62 МК України, які стосуються методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, при цьому не наведено жодних посилань на інформацію щодо товарів того ж класу або виду, яка б спростовувала числові значення вартості товарів, зазначені у митній декларації.

Слід зауважити, що інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, та дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України не є документом, що підтверджує митну вартість товару та який повинен надаватися позивачем відповідно до положень статті 53 МК України, а відсутність такої інформації у розпорядженні митного органу не може бути належною підставою для коригування митної вартості.

Всі інші обґрунтування (доводи) апелянта з посиланням на недоліки документів ,наданих до митної декларації та ненадання позивачем додаткових документів на вимогу Київської митниці для підтвердження заявленої ним митної вартості товару не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів , тобто оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару з наведених підстав не приймалося, оскільки зазначені мотиві не зазначені в ньому як причину за якою заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Таким чином, твердження відповідача щодо не підтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.

В свою чергу, колегією суддів встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ціна, вказана платником в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України, та підлягає обчисленню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про надання позивачем Митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000515/2 від 28 серпня 2024 року необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, зазначені в апеляційній скарзі з підстав того, що по-перше, оцінка допустимості та належності доказів є виключною компетенцією суду, який розглядає по суті, а по-друге, колегія суддів враховує приписи ч.5 ст. 242 КАС України, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Щодо здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат апеляційна скарга жодних доводів незгоди не містить.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 520/32973/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко