Справа № 398/2946/25
Суддя: Авраменко О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2946/25
Провадження №: 2-а/398/87/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" червня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі

В С Т А Н О В И В:

15.05.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Ковальова Т.Ю., звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною, скасувати постанову №350 від 08.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн та закрити провадження у справі. Крім того, просить стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №350 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, оскільки дана постанова не містить доказів винуватості позивача, так як в тексті постанови міститься прізвище іншої особи, а тому склад відповідачів є не уточненим, а постанова не є належним доказом для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова не містить доказів наявності фото та/або відео фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів у позивача під час події, яка сталась 05.05.2025 року, чим порушено ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того, зазначає що 27.09.2024 року позивачу вперше була надана відстрочка стороною відповідача, адже позивач відповідно до абзацу 12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, у зв`язку із здійсненням догляду за батьком, який має 2 групу інвалідності. Отже, надання позивачу відстрочки свідчить про те, що станом на 27.09.2024 рік позивач перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та в нього всі необхідні документи перебували в належному стані, військово-облікові документи було уточнено вчасно та в розшуку він не перебував.

29 травня 2025 року представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та незаконністю, а постанову №350 винесену 08.05.2025 року залишити в силі, обґрунтовуючи це тим, що 05.05.2025 року ОСОБА_1 був зупинений

спільним патрулем з числа працівників поліції Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та ІНФОРМАЦІЯ_3 , для встановлення особи та перевірки особистих даних. Під час перевірки документів було встановлена у останнього відсутність військово-облікових документів. ОСОБА_1 було запропоновано прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було складено протокол №350 від 05.05.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, під час складання якого позивач в протоколі зазначив, що у нього на момент зупинки та складання протоколу відсутні військово-облікові документи. Позивач мав відстрочку від призову у період до 09.11.2024 року та з 10.11.2024 року до 07.02.2025 року. Відповідно до Порядку №560 в редакції 04.10.2024 року, п. 60 не містив вимоги щодо пред`явлення військово-облікового документа при подачі заяви про надання відстрочки. Зміни щодо вимог пред`явлення військово-облікового документу були внесені постановою КМУ від 31.12.2024 року №1558. Позивачем не надано жодних пояснень чи заперечень стосовно наявності військово-облікового документа саме 05.05.2025 року при ньому та його пред`явлення уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 . Щодо зазначення « ОСОБА_2 » в описовій частині постанови №350, зазначає, що це є технічною помилкою, яка не впливає на суть та зміст адміністративного правопорушення. За даними ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 отримав військово-обліковий документ 08.05.2025 року. Надалі позивача було направлено на ВЛК, оскільки станом на 05.05.2025 рік у позивача не було відстрочки та не надано заяви про надання відстрочки від призову на військову службу. 07.05.2025 року позивач пройшов ВЛК та отримав статус придатний до військової служби. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Вважає, що витрати за надання правової допомоги розмірі 6 000 грн є неспіврозмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву, в якій просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, та розглядати справу без її та позивача участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №350, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 05.05.2025 року, в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» був зупинений спільним патрулем з числа працівників Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та ІНФОРМАЦІЯ_3 для встановлення особи та перевірки особистих, в тому числі військово-облікових документів та під час перевірки не мав при собі військово-облікових документів та не зміг їх надати для перевірки уповноваженій особі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються принагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

З 24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, в Україні введено воєнний стан, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує діяти і на цей момент.

Крім того, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 з 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію, строк проведення якої в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує діяти і на цей момент.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з пунктом 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 (далі Порядок), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 (далі Правила), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану повинні, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Тобто, зазначені норми чинного законодавства України передбачають обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а й мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб. Невиконання вказаних вимог є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі №760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі №536/583/17.

В ході судового розгляду встановлено, що 05.05.2025 року позивач був зупинений спільним патрулем з числа працівників Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та ІНФОРМАЦІЯ_3 для встановлення особи та перевірки особистих, в тому числі військово-облікових документів та під час перевірки не мав при собі військово-облікових документів та не зміг їх надати для перевірки уповноваженій особі.

Зазначене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.05.2025 року, складеним відносно позивача та рапортом уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, позивач, надаючи пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що не отримував військово-обліковий документ і не мав часу та потреби його отримувати.

Доводи позивача, що надання позивачу відстрочки свідчить про те, що в нього всі необхідні документи перебували в належному стані, військово-облікові документи було уточнено вчасно та в розшуку він не перебував, а тому не може притягатися до відповідальності помилкові, оскільки ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Отже, суд приходить до висновку, що відсутність у позивача при собі військово-облікових документів, не пред`явлення військо-облікового документу на вимогу уповноваженої особи під час зупинки та перевірки документів, так само як і не пред`явлення його під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, зазначення в абзаці 2 мотивувальної частини оскаржуваної постанови прізвища « ОСОБА_2 » не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки вступна та резолютивна частини постанови містять анкетні дані позивача, що підтверджуються документами посвідчуючими його особу, наданими останнім до суду, а відтак не є підставою для скасування постанови.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 242, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 червня 2025 року.

Суддя О.В.Авраменко