Справа № 380/17066/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17066/24 пров. № А/857/16590/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львів апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі №380/17066/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя Сидор Н.Т., м. Львів), -

В С Т А Н О В И В :

на розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №380/17066/24 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (позивач) за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, станом на 01 січня 2021 року, станом на 01 січня 2022 року, станом на 01 січня 2023 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку із 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року, основного розміру пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку із 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 ..

До суду надійшла заява представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у якій вказано, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №380/17066/24 зі сторони видано довідки №5119, 5120, 5121, 51222 від 14.03.2025, проте у таких неправильно зазначено складові, а саме замість посадового окладу (45 т.р.), тарифний коефіцієнт « 4,56» - 8030,00 грн. зазначено посадовий оклад (28 т.р.), тарифний коефіцієнт « 3,2» та у зв`язку з цим неправильно визначено розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби в 2020, 2021, 2022 роках 65%, надбавки за вислугу років (50%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%), премії 35% для перерахунку основного розміру пенсії у зв`язку з цим подається дана заява.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду з питань встановлення судового контролю від 17 квітня 2025 року у задоволені заяви представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду відмовлено.

Відмовляючи у задоволені такої заяви суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у справі №380/17066/24 була відмова відповідача у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового ОСОБА_1 за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, станом на 01 січня 2021 року, станом на 01 січня 2022 року, станом на 01 січня 2023 року, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку пенсії із 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року.

Натомість спору щодо зазначення розміру конкретних складових таких довідок, зокрема тарифного коефіцієнта, станом на момент звернення до суду із позовом та вирішення судом справи №380/17066/24 не існувало, суд не досліджував зазначене питання та не формулював жодних висновків чи зобов`язань у цій частині.

Суд першої інстанції зазначає, що незгода представника позивача із діями відповідача у цій частині свідчить про виникнення нового спору, відмінного від того, який розглядався судом у цій справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою заяву задовольнити.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вимоги до такої заяви наведені у частинах 2, 3, та 4 статті 383 КАС України.

Частиною 2 ст. 383 КАС України передбачено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до ч. 3 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Рішенням суду від 20.12.2024 у справі №380/17066/24 зобов`язано відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача за посадою, відповідною (аналогічною) останній штатній посаді, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку із 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року, з 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 ..

На виконання вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 сформував довідки №1159/12/5119 від 14.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, №1159/12/5120 від 14.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, №1159/12/5121 від 14.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, №1159/12/5122 від 14.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023. У вказаних довідках розрахунковою величиною для обрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням використано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, що відповідає вимогам зобов`язальної частини рішення від 20.12.2024 у справі №380/17066/24. Втім, подаючи заяву у порядку статті 383 КАС України представник позивача покликається на те, що у виданих на виконання рішення довідках неправильно зазначено складові, а саме замість посадового окладу (45т.р.), тарифний коефіцієнт "4,56" - 8030,00 грн. зазначено посадовий оклад (28 т.р.), тарифний коефіцієнт "3,2" та у зв`язку з цим неправильно визначено розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби в 2020, 2021, 2022 роках 65%, надбавки за вислугу років (50%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%), премії 35% для перерахунку основного розміру пенсії у зв`язку з цим подається дана заява.

Відтак, у разі незгоди з такими діями позивач має право на застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів шляхом подання позову про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Водночас апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV Кодексу адміністративного судочинства України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний суд зауважує, що повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Стосовно решти покликань апелянта колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі № 380/17066/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 16.06.25