Справа № 620/2221/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/2221/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом від 29.10.2024 №22, Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в частині відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати Комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період повторно розглянути заяву та прийняти рішення щодо надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позов мотивовано тим, що відмова відповідача у наданні відстрочки не грунтується на на нормах Закону №3543-ХІІ та Порядку №560, оскільки дружина позивача є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок відсутності слуху.

Суд ухвалою від 03.03.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позов, в якому він проти позову заперечує та просить у задоволенні вимог відмовити. В обгрунтування своєї позиції посилається на те, що зміст визначення «часткова або повна втрата функцій парного органу» не є тотожною змісту визначення «відсутність парного органу». Зазначає, що часткове або повне пригнічування, внаслідок тривалого захворювання, функцій відповідного органу не ознає, що такий орган є відсутнім фізично.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Між позивачем та ОСОБА_2 24.10.2003 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК до довідки сер. МСЕ-ЧНВ №228718 ОСОБА_2 безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання з дитинства, а саме глухота (а.с.17). Інвалідність з дитинства підтверджується також посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим УСЗН Куликівської РДА (а.с.18).

Враховуючи, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок відсутності слуху (глухота з дитинства) звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення у формі протоколу від 29.10.2024 №22, яким відмовлено у наданні відстрочки. Відповідно до повідомлення від 29.10.2024 №3в/2/4877 причиною відмови зазначено:

«відповідно до п.12.ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані, які мають дружину з інвалідністю ІІІ групи, встановленою внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів або за наявності у особи з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. Крім того, що вухо не чує, або з інших причин не функціонує в організмі ніяк не свідчить про відсутність органу слуху у зв`язку з його видаленням шляхом хірургічного втручання. Аби мала місце операція по видаленню внутрішньої частини слухового органу то це одна справа, а глухота при фізичній наявності органів слуху зовсім інша. Якщо в довідці медичних фахівців буде зазначено, що в результаті хірургічного втручання в особи видалено один із слухових органів (внутрішнє вухо) то особа матиме право на відстрочку».

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено. Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII).

У розумінні статті 1 Закону №3543-XII мобілізацією вважається комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

16.05.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №560 (набрала чинності 18.05.2024), якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено пунктом 1 Порядку №560, цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з пунктом 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.

Як передбачено пунктами 58, 60 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Так, Додаток 5 цього Порядку визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до додатку 5 Порядку №560 документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до пункту 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII є:

свідоцтво про шлюб та один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики та документ, що підтверджує наявність у дружини (чоловіка) захворювання та/або причину інвалідності.

Як встановлено судом, дружині позивача безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання з дитинства (глухота). Всі підтверджуючі документи надавались відповідачу та зауважень до них не висловлювалось. Позаяк, відмовляючи позивачу у наданні відстрочки, відповідач наголошує, що зміст визначення «часткова або повна втрата функцій парного органу» не є тотожною змісту визначення «відсутність парного органу». Зазначає, що часткове або повне пригнічування, внаслідок тривалого захворювання, функцій відповідного органу не ознає, що такий орган є відсутнім фізично.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. При цьому, у Законі не зазначено, що відсутність парного органу повинна бути саме фізичною і закон не містить переліку захворювань за якими визначається відсутність парного органу.

Проте, суд частково погоджується з думкою відповідача та наголошує, що вроджена вада слуху, не є підставою для хірургічного видалення органу слуху (в цілому або якоїсь його частини), про що зазначає відповідач у своєму повідомленні та відзиві на позов. Позаяк, на думку суду, «відсутність парного органу» в ширшому розумінні цього поняття, не завжди може характеризуватися фізіологічним дефектом і бути наслідком хірургічного втручання, і така «відсутність» може бути пов`язана з функціонуванням органу, що свідчитиме про його фізичну наявність, проте втрату ним свого функціонального призначення, викликаного дефектами, захворюваннями, тощо.

При цьому, для ототожнення змісту визначення «відсутність парного органу» та «втрата функціонального призначення» визначальним буде не його фізична наявність або відсутність, а здатність органом виконувати свої функції, тобто повна безповоротна втрата функціонального призначення.

А отже, з урахуванням вищевикладеного, в контексті приписів п.12 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підставою для отримання відстрочки від призову може бути як фізична відсутність парного органу так і повна втрата ним свого функціонального призначення.

Втім, з наданих позивачем документів, які подавались на розгляд комісії вбачається, що ОСОБА_2 призначено лікування, а також рекомендовано користуватися або вона користується слуховим апаратом, що не може свідчити про повну функціональну втрату органу слуху, а отже і не може ототожнюватися з поняттям «відсутність парного органу».

Враховуючи наведене, наявне у дружини позивача захворювання, внаслідок якого їй встановлено ІІІ групу інвалідності, не є підставою для надання ОСОБА_1 відстрочки від призову з підстав, визначених п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що не підтверджують наявність у нього права на відстрочку від призову з підстав, визначених п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а надані на розгляд Комісії документи та дослідженні в ході розгляду справи докази такими, що підтверджуються правомірність дій відповідача, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складено 17.06.2025.

Суддя Л.О. Житняк