Справа № 440/12387/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12387/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та видати довідку про відстрочку, відповідно до додатку 6 Постанови Кабінету Міністрів № 560 від 18.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зарахований студентом закордонного навчального закладу - на 1-й ступінь денної форми навчання в Академії юридичних наук та управління ім. Льва Петражицького у Воломні, і статус здобувача освіти на денній формі навчання відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» гарантує йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Однак на заяву про отримання відстрочки позивачем отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що протоколом від 30.08.2024 № 15 Комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач вважає таку відмову протиправною, вказуючи, що стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що відстрочка надається всім студентам денної або дуальної форм навчання, незалежно від того, чи навчаються вони в Україні, чи закордоном. При цьому органи територіальних центрів комплектування не мають права вимагати виключно довідку ЄДЕБО від студентів, які навчаються за межами України, а повинні приймати офіційні документи, видані іноземними вищими навчальними закладами.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Відповідач у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки саме Довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку № 560. Право на відстрочку мають саме ті особи, які здобувають освіту, що є вищою за раніше здобутий рівень освіти. Оскільки позивачем до заяви не додано Довідки з ЄДЕБО, комісією правомірно відмовлено йому у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 440/12387/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 , датованої 12.08.2024, про оформлення відстрочки від призову на військову службу та доданих до заяви документів, рішень, прийнятих за результатами їх розгляду, документів, що свідчать про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 27.12.2024 повторно витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчених копій заяви ОСОБА_1 , датованої 12.08.2024, про оформлення відстрочки від призову на військову службу та доданих до заяви документів, рішень, прийнятих за результатами їх розгляду (в тому числі протоколу від 30.08.2024 №15, на який наявне посилання в повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.09.2024 №7/6346), документів, що свідчать про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено, що витребувані документи надати до суду протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту НОМЕР_1 /а.с. 10/.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою від 12.08.2024 про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особі, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» /а.с.12 - 13/.

До заяви долучив: 1) нотаріально засвідчену та перекладену на українську мову довідку з ВНЗ про навчання на денній формі навчання від 05.07.2024; 2) нотаріально засвідчене та перекладене на українську мову свідоцтво про зарахування іноземця на денну форму навчання від 01.03.2024; 3) нотаріально засвідчену копію паспорту ОСОБА_1 ; 4) нотаріально засвідчену копію карти фізичної особи платника податків; 5) довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 22.03.2022.

Довідкою, виданою Академією юридичних наук та управління ім. Льва Петражицького 01.03.2024 /а.с. 18 - 19/, засвідчено, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у Запорізькій області (Україна) і має посвідчення особи : паспорт № НОМЕР_2 , зарахований студентом на період з 01.03.2024 по 28.02.2027 на 1-й ступень денної форми навчання за напрямом «Управління» протягом академічного року 2023/2024 в Академії юридичних наук та управління ім. Льва Петражицького у Воломині. Пан ОСОБА_2 є студентом 1 ступеня денної форми навчання, яке триває 3 роки (6 семестрів).

Свідоцтвом про зарахування іноземця на денну форму навчання від 01.03.2024 /а.с. 22 23/ також підтверджено, що ОСОБА_2 прийнятий з 01.03.2024 по 28.02.2027 на денну форму навчання 1 ступеня за напрямком управління на платній основі на 1 курсі 1 семестру і освіту на денній формі навчання почав з 01.03.2024.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано повідомлення від 05.09.2024 № 7/6346 /а.с. 14/, в якому зазначено, що Комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянуто заяву ОСОБА_1 та підтверджуючі документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Повідомлено, що протоколом від 30.08.2024 № 15 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та повідомляє, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Причини відмови: навчальний заклад знаходиться за кордоном, надані документи потребують уточнення.

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"(затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Одночасно із введенням воєнного стану, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію"(далі - Указ № 65/2022), затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першоїстатті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 342/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX, а надалі іншими Указами цей строк продовжено до сьогоднішнього дня.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 3543-XII встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону № 3543-XII визначені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону № 3543-XII).

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок 560, в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом пунктів 56 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з абзацом 1 пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 59 Порядку № 560 передбачено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з пунктом 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Пунктом 62 Порядку № 560 встановлено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Додатком 5 до Порядку № 560 передбачено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, документами, що підтверджують право на відстрочку, згідно Переліку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Закон № 3543-XII в пункті 1 частини 3 статті 23 пов`язує право на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період із здобуттям професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти особами, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторантам та особам, зарахованим на навчання до інтернатури.

У свою чергу, наведеними вище положеннями Порядку № 560 для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку № 560.

Спір у цій справі виник у зв`язку з діями ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII.

Як встановлено судом, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 та підтверджуючих документів щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 протоколом від 30.08.2024 № 15 ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з таких причин: навчальний заклад знаходиться за кордоном, надані документи потребують уточнення.

Відповідні обставини знайшли відображення у повідомленні від 05.09.2024 № 7/6346, яке надіслано позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 14/, та не заперечуються учасниками справи.

Протоколу від 30.08.2024 № 15 відповідачем на ухвали суду про витребування доказів та повторне витребування доказів не надано.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з такого.

Перш за все, суд акцентує увагу на тому, що положення пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не ділить осіб, які є здобувачами освіти, на тих, що навчаються у національних чи закордонних закладах освіти.

Суд враховує, що Закон України "Про освіту" від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) регулює регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про освіту" законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Водночас Закон № 3543-XII не обумовлює обставину для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти, для отримання права на відстрочку, із здобуттям освіти саме за Законом України "Про освіту" (в національному закладі освіти), а лише тим, що особа повинна здобувати рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".

Виходячи з наведеного, визначення відповідачем причини відмови у наданні позивачу відстрочки від призову із посиланням на те, що навчальний заклад знаходиться за кордоном, є безпідставним.

Щодо послідовності здобуття освіти, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 10 Закону України "Про освіту" рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно з частинами 1, 2 статті 74 Закону України "Про освіту" у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Відповідно до частини 5 статі 74 Закону України "Про освіту" держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Частиною 6 статті 74 Закону України "Про освіту" передбачено, що суб`єктами ведення Електронної бази є: держатель та адміністратор Електронної бази; органи управління у сфері освіти; суб`єкти освітньої діяльності; підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління держателя Електронної бази.

За приписами частини 7 статті 74 Закону України "Про освіту" Електронна база в порядку електронної взаємодії здійснює обмін інформацією з Єдиним державним демографічним реєстром, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Державним реєстром актів цивільного стану громадян, Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Державним реєстром загальнообов`язкового державного соціального страхування, Державним реєстром фізичних осіб - платників податків, Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Електронною системою охорони здоров`я, Єдиною інформаційною системою соціальної сфери, Єдиним державним веб-порталом електронних послуг, реєстрами територіальних громад та іншими автоматизованими системами й інформаційними ресурсами держателя Електронної бази та інших юридичних осіб в обсязі та у випадках, визначених законом.

Як зазначено у пунктах 1, 4 розділу Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого 08 червня 2018 року Наказом Міністерства освіти і науки України № 620, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2018 року за № 1132/32584 (надалі також - Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти) це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України "Про освіту" з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

В ЄДЕБО містяться Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників, єдина електронна система моніторингу працевлаштування випускників закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, інші складові, визначені відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 1 розділу II Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти головним призначенням ЄДЕБО є забезпечення фізичних та юридичних осіб інформацією в галузі освіти.

Відповідно до пункту 12 розділу III Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти уповноважений суб`єкт має доступ до інформації, внесеної або сформованої ним в ЄДЕБО, а також до інформації, доступ до якої передбачений відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Отже, іноземні навчальні заклади фактично не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України, відповідно, не можуть сформувати довідку про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти України за формою, визначеною у додатку 9 Порядку № 560.

Так, листом Секретаріату Федерації коледжів Варшавської агломерації від 26.08.2024, долученим позивачем до позовної заяви разом із перекладом /а.с. 15 16/ підтверджено, що Академія не може завантажити витяг з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, оскільки не внесена до реєстру вищих навчальних закладів України. При цьому зауважено, що ОСОБА_2 має диплом про базову професійну освіту, він навчається у закладі за першим (бакалаврським) ступенем вищої освіти, що відповідає послідовності рівнів освіти, зазначених у частині другій статті 10 Закону України «Про освіту» і цей рівень освіти є вищим за попередній.

Суд наголошує, що до компетенції Уряду належить лише визначення порядку надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, оформлення надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При цьому право на відстрочку передбачено статтею 23 Закону № 3543-XII

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Варто врахувати, що Закон № 3543-XII не містить жодних застережень як щодо неможливості надання відстрочки особам, які здобувають вищу освіту на території інших держав, так і щодо наявності довідки з ЄДЕБО, як обов`язкової умови для надання відповідної відстрочки.

На переконання суду, визначальне значення має встановлення обставини навчання за денною або дуальною формою здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, а також того факту, що такий рівень освіти є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не встановлено, що перелік документів, визначених у додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України № 560 є вичерпним, а факт здобуття вищої освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти не може підтверджуватись іншими доказами, якщо вони є належними та допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для отримання відстрочки було надано, зокрема, свідоцтво про зарахування іноземця на денну форму навчання від 01.03.2024, видане Академією юридичних наук та управління ім. Льва Петражицького у Воломині /а.с. 22 23/, яким підтверджено, що ОСОБА_2 прийнятий з 01.03.2024 по 28.02.2027 на денну форму навчання 1 ступеня за напрямком управління на платній основі на 1 курсі 1 семестру і освіту на денній формі навчання почав з 01.03.2024.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що навчання позивача в Академії юридичних наук та управління ім. Льва Петражицького у Воломині на денній формі навчання порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".

Натомість із листа Секретаріату Федерації коледжів Варшавської агломерації від 26.08.2024, слідує, що ОСОБА_2 має диплом про базову професійну освіту, він навчається у закладі за першим (бакалаврським) ступенем вищої освіти, що відповідає послідовності рівнів освіти, зазначених у частині другій статті 10 Закону України «Про освіту» і цей рівень освіти є вищим за попередній.

При цьому суд звертає увагу на те, що в силу вимог пункту 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Згідно з частиною 7 статті 74 Закону України "Про освіту" ЄДЕБО в порядку електронної взаємодії здійснює обмін інформацією, зокрема, з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідачем до суду не надано доказів проведення перевірки підстав для надання відстрочки позивачу шляхом надіслання запитів до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, які і доказів неможливості використання інформації з публічних електронних реєстрів.

Натомість причиною відмови у наданні відстрочки зазначено про необхідність уточнення даних, хоча процедура уточнення даних має здійснюватись під час розгляду питання про надання відстрочки, а відтак не є належною підставою для відмови у наданні відстрочки.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, що вимагає наведення органом військового управління конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач у цій справі не довів правомірність рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак суд констатує, що дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу, які отримали форму рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлене протоколом від 30.08.2024 № 15, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є необґрунтованими, а тому відповідне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Відповідно до положень статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", № 40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), № 7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зважаючи на те, що відповідачем належним чином не вжито усіх заходів, визначених законодавством, з метою перевірки права позивача на відстрочку, суд вважає, що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача із доданими до неї матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду, забезпечить ефективний захист порушеного права позивача та належне вирішення спору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн /а.с. 9/.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір у цій справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у повному обсязі - у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке оформлене протоколом № 15 від 30 серпня 2024 року, в частині відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період згідно з пунктом 1 частини 3 статті статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 серпня 2024 року із доданими до неї матеріалами щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійк).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол