Справа № 568/1792/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 568/1792/24 пров. № А/857/9926/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Ковальського Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року, прийняте суддею Делаловою О.М. у м. Радивилові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону полку 1 управління патрульної поліції в Житомирській області Мокрицького Романа Володимировича про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону полку 1 управління патрульної поліції в Житомирській області Мокрицького Р.В. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EНА №3310350 від 21.10.2024, відповідно до якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2025 в позові відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCam LTI 20/20 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі.

При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Доводи позивача про відсутність доказів перевищення ним швидкості руху спростовані фотознімками приладу TruCam та відеозаписом. При цьому ці фотознімки та відеозапис є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73,75,76 КАС України.

Суд зазначив, що посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 3.29 ПДР спростовується наданою відповідачем схемою розміщення дорожніх знаків на оспорюваній ділянці дороги.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ній не викладено опису обставин, установлених при розгляді справи, не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зазначає, що розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено суб`єктом владних повноважень у вигляді конкретної грошової суми (340 грн), що не передбачено положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача, яка не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до дміністративної відповідальності враховані його пояснення, надана можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено права та обов`язки, враховано особу порушника.

Позивачу не були надані докази на підтвердження обставин порушення швидкісного режиму руху автомобіля та документів на підтвердження правомочності застосування технічного засобу працівниками поліції. Також не надано сертифікат на відповідний прилад, час його калібрування та повірки, що позбавляє позивача можливості перевірити його реєстрацію в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки.

Також було проігнороване клопотання позивача про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з бажанням скористатися правовою допомогою та знаходженням адвоката позивача поза межами міста Житомир.

Просить звернути увагу на те, що прилад для вимірювання швидкості TruCam обов`язково має бути розміщений стаціонарно вмонтованим способом. Вимірювання поліцейським швидкості «з рук» є неналежним та тягне за собою порушення чинного законодавства, що відповідно не може бути підставою притягнення водія до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3310350 від 21.10.2024, ОСОБА_1 21.10.2024 о 12:09 год. керуючи т/з марки Ford Fiesta, р.н. НОМЕР_1 на трасі М-06, 62 км, 800м., рухався зі швидкістю 113 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 (обмеження максимальної швидкості 70 км/год), більш як на 20 км/год., що зафіксовано на прилад TruCam TC000780, чим порушив п. 12.9.б. ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с.9-11).

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 12.9 (б) Правил дорожнього руху, яким визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів наголошує, що стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті) встановлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam» LTI 20/20 №ТС000780.

Колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» LTI 20/20, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 (а.с. 36).

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

В подальшому наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30454, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 12.03.2024 з терміном дії до 12.03.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000780 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а.с. 35).

Отже, прилад TruCam LTI 20/20 № ТС000780 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.

Доводи апелянта, стосовно невірного вимірювання працівниками поліції швидкості руху його транспортного засобу, з огляду на те, що пристрій не був закріплений стаціонарно, а тримався інспектором у руках, колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 №22-38/49 (а.с.40) роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCаm LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Отже, при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCam LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках. Таким чином, твердження позивача, що використання вказаного лазерного вимірювача в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується дослідженими доказами по справі.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить більше 20 км/год., що перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.

Помилковим є також і покликання апелянта на те, що з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, оскільки вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів.

Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель, однак не обов`язок.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 у справі №524/1284/17 зазначив про те, що суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною другою 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не може погодитись з апелянтом з приводу того, що, оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), позаяк в оскаржуваній постанові наведено вимірювання швидкості приладом TruCam ТО000780 та фото дод. П/в Motorola VB 400 475812, 475681 (а.с.9)

З приводу покликання скаржника на відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, то таке на заслуговує на увагу, оскільки розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, відповідач має право винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу про відповідне правопорушення, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2020 у справі №496/4315/16-а.

Відтак, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, нічим не доведено, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року у справі №568/1792/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13.06.2025.