Справа № 460/14731/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/14731/24 пров. № А/857/11716/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання

за участю представників:

відповідача Кузьмич Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львів апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 460/14731/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (головуючий суддя Борискін С.А., м. Рівне) -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, податкову вимогу форми «Ф» №0-1700 від 03.11.2023.

Разом з позовною заявою позивач подала клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що акт перевірки від 08.03.2023, податкові повідомлення-рішення №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 та податкову вимогу форми «Ф» №0-1700 від 03.11.2023 не отримувала, а тому наявні підстави для поновлення процесуального строку на їх оскарження до суду.

Ухвалою суду першої інстанції від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Зазначеною ухвалою витребувано у Головного управління ДПС у Рівненській області, зокрема, належним чином засвідчені копії доказів надіслання та отримання позивачем податкових повідомлень-рішень №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 та податкової вимоги форми "Ф" №0-1700 від 03.11.2023.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність дослідження причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та вирішення питання щодо його поновлення під час розгляду справи.

10.01.2025, на виконання ухвали суду, відповідачем подано витребувані судом докази, зокрема, докази надіслання позивачу засобами поштового зв`язку копії наказу від 19.01.2023 №96-п про проведення документальної позапланової перевірки, акту за результатами проведення перевірки від 08.03.2024, податкові повідомлення-рішення №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, податкову вимогу форми «Ф» №0-1700 від 03.11.2023, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про його вручення за податковою адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропущеним строком звернення до суду.

Ухвалою суду від 13.01.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин такого пропуску.

27.01.2025 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій посилається на те, що спірних рішень не отримувала, оскільки фактично з кінця 2022 року проживала не за місцем реєстрації. Наголосила на обставини, які були зумовлені військовим станом, у зв`язку із чим не могла вчасно реалізувати своє право щодо оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі № 460/14731/24 у задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги відмовлено.

Клопотання представника Головного управління ДПС у Рівненській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду - задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги суд залишив без розгляду.

В обгрунтування своєї позиції суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідок ДП «Укрпошта» рекомендовані поштові відправлення, адресовані позивачу, повернуті за закінченням терміну зберігання. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважаються такими, що вручені позивачу 01.06.2023.

Суд зауважує, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі. У разі невиконання цього обов`язку платник не має права посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції від 30.01.2025 про залишення позовної заяви без розгляду по справі №460/14731/24 скасувати, та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача проти поданої апеляційної скарги заперечує.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Водночас ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам до позовної заяви, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС відповідно до частини третьої якої якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відтак, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Водночас, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, позивач стверджувала, що спірні рішення не отримувала.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Судом встановлено, що копія наказу від 19.01.2023 №96-п про проведення документальної позапланової перевірки, акт за результатами проведення перевірки від 08.03.2024, податкові повідомлення-рішення №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023 №0522 від 28.04.2023, №0522 від 28.04.2023, податкова вимога форми «Ф» №0-1700 від 03.11.2023 надіслані контролюючим органом платнику податків за податковою адресою: 33013, м. Рівне, вул. Міцкевича 9/63.

Відповідно до довідок ДП «Укрпошта» про причини повернення - рекомендовані поштові відправлення повернуті за закінченням терміну зберігання. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважаються такими, що вручені позивачу 01.06.2023.

Відтак, на момент звернення позивачем до суду із позовною заявою 02.12.2024 сплив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, з моменту вручення податкових повідомлень-рішень (01.06.2023).

Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі. У разі невиконання цього обов`язку платник не має права посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Отже, позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли їй звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які позивач посилається у своїй заяві від 27.01.2025, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції запровадження воєнного стану в Україні та введення простою у роботі ГУ ДПС у Харківській області як підстави вважати, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, суд відхиляє.

Верховний Суд в ухвалах від 23.06.2022 у справі №380/7251/21, у справі №520/8674/2020 та у справі №440/2822/20 зазначив, що питання продовження процесуального строку у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.

Матеріалами справи доведено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що викладені позивачем аргументи у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не підтверджують наявність у позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду, пов`язаних саме з запровадженням воєнного стану.

Позивачем не доведено зв`язок введення воєнного стану на Україні з фактом пропуску процесуального строку, а також не надані жодні докази на підтвердження того, що позивачем вживалися заходи, направлені на дотримання такого процесуального строку, проте такі заходи виявилися безрезультатними.

Посилання позивача на незадовільний стан здоров`я, як на підставу поважності пропуску строку на право звернення до суду теж не підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів наголошує на тому, що строки пропуску звернення позивача в частині розглядуваних позовних вимог до суду є незначними, але навіть такі можуть бути поновленні лише при встановленні реальних та дійсних перешкод, за яких особа не мала можливості своєчасно звернутися до суду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що наведені апелянтом підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з вказаним позовом у встановлені строки.

Також колегія суддів констатує, що в апеляційній скарзі відсутні обґрунтовані доводи, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині розглядуваних позовних вимог, причини його пропуску, наведені позивачем у заяві про поновлення процесуального строку (строку звернення до суду), є неповажними.

Як слідує з матеріалів справи, судом першої інстанції після відкриття провадження у справі, вивчення заяв учасників справи була надана представникам сторін можливість навести доводи та подати докази на підтвердження їх аргументів щодо строку звернення до суду, після чого ухвалено рішення, яким застосовані наслідки пропуску строку звернення до суду.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010р. в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Стосовно решти покликань апелянта колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для залишення без розгляду позову в адміністративній справі №460/14731/24 на підставі ч.3 ст.123 та ч.3 ст.240 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/14731/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 16.06.25