Справа № 440/9297/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2025 року

м. Київ

справа №440/9297/24

адміністративне провадження № К/990/21917/25

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів -Білак М. В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Алофєєва Артема Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року

у справі № 440/9297/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Полтавській області № 1649 від 19.07.2024 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким до старшого інспектора сектору адміністративної практики Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №357 о/с від 24.07.2024 "По особовому складу", зі змінами, внесеними наказом ГУНП в Полтавській області від 28.08.2024 № 420 о/с, яким згідно із пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено старшого інспектора сектору адміністративної практики Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору адміністративної практики Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 01.08.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2024 по день прийняття рішення суду про поновлення на посаді.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, Суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада публічної служби позивача у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (старший інспектор сектору адміністративної практики, майор поліції), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи, яка відноситься до категорії справ незначної складності.

Доводи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, із посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

При цьому, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, яка прямо зобов`язує враховувати характер проступку, поведінку поліцейського до і після нього, наявність заохочень або стягнень, а також можливість застосування менш суворого стягнення; частини другої статті 29 Статуту, яка встановлює, що дисциплінарні стягнення застосовуються у порядку зростання суворості. Так скаржник вказує про відсутність висновку який би тлумачив вказані положення у взаємозв`язку, зокрема - щодо обов`язку дисциплінарного органу в кожному випадку аналізувати менш суворі альтернативи звільненню.

Однак Суд відхиляє вказане посилання, оскільки судами попередніх інстанцій не було застосовано положення частини другої статті 29 Статуту, що є обов`язковим у разі посилання на п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Окрім того, Судом неодноразово було предметом розгляду стаття 19 Дисциплінарного статуту, а тому відповідне посилання є безпідставне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

У зв`язку з технічним збоєм, внаслідок якого призупинено роботу електронних сервісів та автоматизованих систем Верховного Суду, розгляд цієї касаційної скарги відбувся після відновлення їх роботи.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Алофєєва Артема Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі № 440/9297/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко