Справа № 555/2416/23
Суддя: Мельничук Н. В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 555/2416/23
Номер провадження 2-а/555/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Мельничук Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача - адвоката Щура Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Березнівського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що постановою інспектора відділення поліції №4 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Гаврилюком О.В. за серією ЕАТ№8133658 від 13.11.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, за те, що ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР (порушив правила користування ременями безпеки). Вказує, що оскільки позивач по справі не вчиняв вищезазначене правопорушення, то свою невинуватість у інкримінованому йому діянні він змушений доводити у судовому порядку, оскільки притягнення особи, яка не вчиняла правопорушення до одного з найтяжчих видів юридичної відповідальності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Стверджує, що зазначена постанова була винесена із порушеннями ст.ст.268, 278, 279, 280 КУпАП, вважає її незаконною з огляду, на те що не з`ясовано поліцейським чи взагалі було вчинено правопорушення, а справа розглянуто не об`єктивно та односторонньо. Зазначену постанову вважає протиправною та винесеною за відсутності складу (події) порушення. На підставі наведеного, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за серією ЕАТ №8133658 від 13.11.2023 року.

Ухвалою суду від 21.11.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та даного відповідачу строк надати відзив, позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Гаврилюка Олександра Володимировича.

У судове засідання позивач Миронець М.Ф. не з`явився,проте від його представника адвоката надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на адресу суду не надходив.

Третя особа на стороні відповідача - інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Гаврилюка О.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.11.2023 року серії ЕАТ № 8133658, винесеної інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Гаврилюком О.В. позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

У постанові вказано, що 13.11.2023 року о 14 год. 40 хв. /м.Березне вулиця Поштова 2/, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР (порушив правила користування ременями безпеки).

Позивач ОСОБА_1 не погодився з постановою серії ЕАТ № 8133658, винесеної інспектором СРПП ВП № 4 Рівненського РУП ГУПН в Рівненській області лейтенантом поліції Гаврилюком О.В. і оскаржив її до суду у встановлений законом строк.

Наведене свідчить про наявність публічно-правового спору з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно достатті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зістаттею 9 Конституції Україниє складовою національного законодавства.

Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП, визначено, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Така ж на правова позиція Верховного суду викладена у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Судом встановлено, що в п.7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8133658 від 13.11.2023 року щодо ОСОБА_1 відсутній запис про будь-які докази по справі, в тому числі, відсутні пояснення позивача, дані про свідків, пояснення свідків та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, докази застосування технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі, записи з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах.

Враховуючи висновки Верховного суду, викладені у постановах по адміністративних справах, що розглядались ВС, є підстави для висновку що у випадку, якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, зокрема п.п. 2.3 в ПДР України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, є неправомірною.

Згідно із ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 1833658 від 13.11.2023 року доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП підтверджує невідповідність даної постанови вимогам чинного законодавства та недоведення вчинення ним вказаного в даній постанові адміністративного правопорушення.

Як вбачається з положення ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення на накладення стягнення покладається саме на відповідача, тому саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що позивач порушив ПДР України.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України, відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача, суб`єкта владних повноважень, судових витрат, понесених по даній справі, суд приходить до наступного.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 78, 132-139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст.122, 245, 247п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожньогоруху України,суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАТ №8133658 від 13.11.2023 року , винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Гаврилюком Олександром Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правоворушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КпАП України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул.Саксаганського, 13, м.Львів,79005) через Березнівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. В. Мельничук