Справа № 480/5424/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Справа № 480/5424/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5424/22 за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Національна академія внутрішніх справ (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд:

- стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, в сумі 95 298,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 23.07.2017 №114 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України та зараховано курсантом НАВС з 14.08.2017. 14.08.2017 на виконання наказу МВС від 01.03.2017 №173 «Про затвердження типових форм контрактів про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» між відповідачем, НАВС та ГУНП в Сумській області укладено Контракт №2017/474 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - Контракт). Наказом НАВС від 05.07.2021 №689 відповідача з 06.07.2021 відраховано зі складу курсантів НАВС та направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Наказом ГУНП у м. Києві від 27.06.2022 №965 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) з 27.06.2022. Листом ГУНП у м. Києві від 26.07.2022 №9242/125/50-2022 повідомлено університет про звільнення відповідача. Відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у НАВС в сумі 95 298,75 грн. грн. Однак, такі витрати не відшкодовано.

Ухвалою суду від 22.08.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/5424/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду зупинено провадження в адміністративній справі №480/5424/22 за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат до набрання законної сили рішенням у справі 640/10500/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказів у частині, поновлення на посаді.

Оскільки обставини, на підставі яких було зупинено провадження у справі № 480/5424/22 було усунено, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду провадження у даній справі, згідно ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства, України, поновлено.

Представником відповідача було надано суду через пошту відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що підстави на які посилається позивач не є актуальними, а жодні порушення позивачем допущено не було, оскільки рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 640/10500/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27.06.2022 №965 о/с про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 28.06.2022.

Представником позивача було надано до суду через систему Електронний суд відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовну заяву та відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) від 23.07.2017 №114 о/с відповідача прийнято на службу до Національної поліції України та зараховано курсантом НАВС з 14.08.2017.

20.11.2017 на виконання наказу МВС від 01.03.2017 № 173 «Про затвердження типових форм контрактів про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» між відповідачем, НАВС та ГУНП в Сумській області та відповідачем укладено Контракт №2017/474 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - Контракт).

За умовами п. 3 вказаного Контракту, особа зобов`язується, зокрема, у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом НАВС від 05.07.2021 №689 відповідача з 06.07.2021 відраховано зі складу курсантів НАВС та направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

Наказом ГУНП у м. Києві від 27.06.2022 №965 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) з 27.06.2022.

При цьому, при звільненні зі служби відповідача повідомлено про необхідність відшкодування Національній академії внутрішніх справ витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.

Згідно з довідкою Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2022, витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 у Національній академії внутрішніх справ складають 95 298,75 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VІІІ вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад`юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі по тексту - Порядок № 261).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з п. 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.

Відповідно до п. 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Згідно з п. 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, особа повинна відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом ГУНП у м. Києві від 27.06.2022 №965 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) з 27.06.2022 (а.с.13).

Не погодившись з даним наказом, відповідач оскаржив його до Київського окружного адміністративного суду та рішенням суду від 12.11.2024 року по справі № 640/10500/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2025 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП у м. Києві. Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 27.06.2022 №965 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 28.06.2022.

А відтак, зважаючи на те, що рішенням суду відповідача було поновлено на посаді в поліції, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ витрат, пов`язаних з утриманням, в сумі 95 298,75 грн.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Суд зазначає, що представник позивача у відповіді на відзив, заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи суд вбачає, що з метою отримання правничої допомоги відповідачем було укладено Договір про надання правничої допомоги від 26.08.2022 р. (далі по тексту - Договір) з адвокатським бюро "Євгена Пеліхоса" в особі керуючого партнера адвоката Пеліхоса Євгена Миколайовича.

Відповідно до п. 4.2 Договору, всього гонорар Адвокатського об`єднання складає 5000 гри. 00 коп., складається із вартості консультування, вивчення документів для підготування участі у справі, участь у судових засіданнях, складання, направлення та подання документів по суті спору тощо. При визначенні розміру гонорару також враховуються терміновість надання адвокатських послуг та важливість справи для сторони.

Також представником відповідача надано квитанцію від 26.08.2022 № @2PL667387, відповідно до якої, Адвокатським бюро «Євгена Пеліхоса» в особі керуючого партнера адвоката Пеліхоса Євгена Миколайовича отримано грошові кошти в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. від ОСОБА_1 за надання професійної правничої допомоги в адміністративній справі відповідно до договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 26.08.22 у справі № 480/5424/22 в Сумському окружному адміністративному суді за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат за навчання.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічна позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року по справі №580/3324/19.

Крім того, Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі № 873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Разом з тим ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд зазначає, що адміністративна справа №480/5424/22 в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності та дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судових засідань).

Отже, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені відповідачем/представником відповідача, як витрати на правову допомогу.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховуючи, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені відповідачем/представником відповідача як витрати на правничу допомогу, про що свідчать зміст та обсяг відзиву на позовну заяву, суд, виходячи з критерію пропорційності, співмірності та реальності, вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. є завищеними та підлягають стягненню з позивача частково, в сумі 1 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної академії внутрішніх справ (03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 1, ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик