Справа № 420/36260/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36260/23

Категорія:112010100 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 11.11.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік позивачу як учаснику бойових дій у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"№3551-XII (далі Закон №3551-XII);

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік відповідно до ст. 12 Закону №3551-XII, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої такої допомоги.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інвалідів. Позивач зазначив, що у серпні 2023 року йому виплачено разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі 1 000 грн. Позивач не погодився із розміром виплаченої допомоги, оскільки виключно законами України визначаються основи соціального захисту. Позивач звертав увагу, що у зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі №1-247/2018 (3393/18) ст. 12 Закону №3551-XII має застосовуватись у редакції Закону України від 25 грудня 1998 року №367-ХІV. Тому, до спірних правовідносин має бути застосовано положення ст. 12 Закону №3551-ХІІІ у редакції Закону № 367-ХІV, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі Порядок №540) та разова грошова допомога учасникам бойових дій має бути виплачена в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік ОСОБА_1 як учаснику бойових дій у меншому розмірі, ніж передбачено ст. 12 Закону №3551-XII.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі, передбаченому статтею 12 Закону №3551-XII п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у позовній заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує наявність у нього права на звернення до суду із даним позовом та свої вимоги саме до ГУПФ України в Одеській області при здійсненні ним владних управлінських функцій та не надано доказів на підтвердження цих обставин. Має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги якого порушено, та в чому саме полягає порушення. Неприпустимим є лише просто перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства. Не зазначені і докази, які він самостійно надати не може. грошової допомоги. Бюджетне фінансування для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі, заявленому у позові, Головному управлінню не передбачено. Доводи Позивача у позовній заяві зводяться до неправомірності дій Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754 "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" (далі Постанова №754) у чинній редакції. У позовній заяві позивач не заявляє вимог до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною Постанови №754 чи її окремих положень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 16 лютого 2018 року.

ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ з 01 квітня 2007 року, що підтверджено протоколом за пенсійною справою ЮО 102429 (Міноборони) від 01 квітня 2007 року.

Позивач через свого представника звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою з питання виплати та нарахування разової грошової допомоги, на яку отримав відповідь листом від 06 жовтня 2023 року №30266-29783/Ч-02/8-1500/23, яким повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року №754 затверджено Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності та п.3 цього Порядку встановлено розмір грошової допомоги, зокрема учасникам бойових дій 1 000 грн. Отже, разова грошова допомога до Дня Незалежності в сумі 1 000 грн. зарахована позивачу на поточний рахунок разом із пенсією за серпень 2023 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що висновки Верховного Суду, викладені у рішенні Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі №440/14216/23 належать застосуванню до спірних правовідносин щодо розміру грошової допомоги за 2023 рік для учасників бойових дій, оскільки природа виникнення права на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності, як осіб з інвалідністю та учасників бойових дій, є тотожною. Відтак, скасування визначення розміру спірної допомоги на рівні закону та делегування повноважень з його визначення Кабінету Міністрів України також не може вважатись рівноцінною заміною раніше встановлених пільг в розумінні ст. 2 Закону №3551-XII і свідчить також про звуження змісту та обсягу існуючих соціальних прав та невідповідність з цих підстав положень Закону №2983-IX статті 22 Конституції України.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, позивач має право на отримання грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2023 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1, 2, 4, ч.1 ст. 7, ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, Порядку використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2023 року №754.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, спеціальним нормативним актом, який визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, є Закон України "Про правовий режим військового стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі Закон №389-VIII).

Окремі особливості тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у зв`язку з введенням воєнного стану визначені ст. 6 Закону №389-VIII, пунктом 5 частини першої якої визначено, що в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в Україні було введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом від 24 лютого 2022 року №2102-IX, п.3 якого визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч.1 ст. 8 Закону №389-VIII.

Тобто, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" не передбачено обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, визначених ст. 46 Конституції України, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом та яка застосовується у поєднанні із ст. 17 Конституції України, якою визначаються гарантії соціального захисту для особливої категорії осіб, які захищали та захищають Батьківщину.

З урахуванням визначення розміру щорічної допомоги до 5 травня у 2022 році Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року справа №560/8064/22 дійшов висновку, що не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади (БК України та Постанова №504), які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом №3551-ХІІ, оскільки вони є такими, що суперечать ст. 17 Основного Закону та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, які є пріоритетними й мають безумовний характер, а мають бути застосовані саме положення ст. 12 Закону №3551-XII, як спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини та ухвалене з метою конкретизації приписів Конституції.

Згідно ст. 2 Закону №3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 4 Закону №3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частиною 5 Закону №3551-XII зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, передбачені ст.12 Закону №3551-XII.

Така грошова допомога була запроваджена ще з 01 січня 1999 року шляхом внесення змін до Закону №3551-ХІІ Законом від 25 грудня 1998 року №367-XIV та доповненням ст. 13 частиною четвертою наступного змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

В подальшому ця норма зазнавала неодноразових змін та була предметом судових розглядів як у судах загальної юрисдикції, так і Конституційному Суді України.

Зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" від 20.03.2023 внесено зміни до ч.5 ст. 12 Закону №3551-XII виклавши норму в наступній редакції "Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

На виконання вищенаведених норм, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань" №754 від 21 липня 2023 року, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин (далі Постанова №754).

Постановою №754 відповідно до ч.7 ст. 20 Бюджетного кодексу України, ч.5 ст.ст. 12-15, ч.1 ст. 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.3 ст.ст. 61-64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", затверджено Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно п.3 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", затвердженого Постановою №754, грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023 року в такому розмірі:

2) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, 1 000 грн.

Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №440/14216/23 було надано оцінку зазначеним обставинам та зроблено висновок, що за своєю природою передбачена ч.5 ст. 13 №3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.

Відтак, запроваджену Законом №2983-ІХ разову грошову виплату до Дня Незалежності України за її правовою природою не слід вважати новим видом соціального забезпечення для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Водночас, зміна розміру допомоги у зазначений спосіб звужує досягнутий високий рівень соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни, відтак не може вважатись рівноцінною як це передбачає ст. 2 Закону №3551-XII, що, своєю чергою, суперечить також ст.ст. 17, 22 Конституції України.

Отже, в контексті викладених висновків Верховним Судом у справі №440/14216/23, колегія суддів дійшла висновку, що своєю природою передбачена ч.5 ст. 12 Закону №3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги учасникам бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справ, позивач отримав разову грошову допомогу до Дня Незалежності України в 2023 році в розмірі 1 000 грн., що менше п`яти мінімальних пенсій за віком.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2023 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учасник бойових дій, що є підставою для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.