Справа № 460/9226/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9226/24 пров. № А/857/17923/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, головуючий суддя Дорошенко Н.О., ухвалене о 16:26 год. у м. Рівне, повний текст якого складено 31.03.2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.05.2024 року №Ф-0523, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.05.2024 року №0523.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після завершення підприємницької діяльності позивач 14.02.2022 виїхав на постійне місце проживання до Республіки Німеччина, де й проживає на даний час, в Україну не повертався. Тому ні акту перевірки, ні запитів про надання документів в ході податкової перевірки, які надсилалися засобами поштового зв`язку за місцем його реєстрації в Україні, позивач не отримував. Отримавши наприкінці червня 2024 року від родичів інформацію про надходження акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, представник позивача адвокат Шевчук В.С. звернувся до ГУ ДПС у Рівненській області із заявою про перегляд раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень, до якої долучив копії усіх документів, що підтверджують показники податкової звітності ОСОБА_1 . Однак листом ГУ ДПС у Рівненській області від 23.07.2024 року №7122/6/17-00-24-05-07 в перегляді раніше прийнятих рішень було відмовлено. Звертав увагу на об`єктивні причини, існування яких унеможливило вчасне надання наявних у платника податків документів до перевірки, а саме: сплив понад 3 роки з дня завершення позивачем власної господарської діяльності, початок збройної агресії рф проти України, що слугувало причиною виїзду позивача на постійне місце проживання до Республіки Німеччина. За наведених обставин вважав, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення про визначення зобов`язань із ПДФО, військового збору, застосування штрафу за втрату документів та вимоги із сплати недоїмки з ЄСВ й рішення про застосування штрафу за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, від 30.05.2024 року №0523, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.05.2024 року №Ф-0523, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.05.2024 року №0523.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що скільки платником податків фізичною особою ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження понесених ним витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, витрати господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік проведеною перевіркою визначені відповідно до бази даних ІС «Податковий блок». Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. У разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально. Платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, однак він цілеспрямовано не дотримався вимог податкового законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22.03.2016 року, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; види діяльності: 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (основний); 42.11 Будівництво доріг і автострад; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

29.01.2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава: власне рішення.

ГУ ДПС у Рівненській області 29.08.2022 року за № 2056/Ж12/17-00-24-05-07 надіслало за адресою місцезнаходження ОСОБА_1 лист «Про надання інформації та її документального підтвердження», в якому, у зв`язку з отриманням відомостей щодо припинення платника, зазначено прохання надати у повному обсязі всі необхідні документи: щодо офісних, виробничих приміщень в розрізі власних та орендованих; інформацію про наявні власні (орендовані) транспортні засоби; наявність ліцензій, патентів, інших дозвільних документів на проведення відповідної діяльності; банківські та касові документи: виписки рахунків за період з 01.01.2018 по 29.09.2021, платіжні доручення, прибуткові касові ордери тощо; інформацію про використання в господарській діяльності праці найманих осіб; відомості про дати та суми нарахованої і виплаченої заробітної плати; відомості про дати і суми утриманих, нарахованих і сплачених сум податків і зборів; договорів поставки, видаткових накладних, не фіскальних чеків та інших документів, договори на придбання товарів (послуг), видаткові накладні, інших документів та специфікацій (додатків) до них; інформацію про наявну дебіторсько-кредиторську заборгованість; документи, що підтверджують перевезення товарів; інші документи щодо здійснення господарських операцій. Документи надати до Головного управління ДПС у Рівненській області (дата не вказана).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення штрихкодовий ідентифікатор 659 вищевказане поштове відправлення вручено ОСОБА_1 07.09.2022 року.

20.02.2024 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ № 454-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 тривалістю 5 робочих днів, щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2019 року по 29.09.2021 року, а також видано повідомлення від 20.02.2024 року №106/Ж4/17-00-24-05-17 на проведення перевірки з 28.03.2024 за адресою контролюючого органу.

Відповідач до відзиву долучив виконані за допомогою комп`ютерного друку відомості про направлення ОСОБА_1 наказу рекомендоване повідомлення про вручення 818 вручене особисто 01.03.2024 року. При цьому, такі відомості не отримані з офіційного сайту Укрпошти (текст довільної форми), не зазначено інформації ні про відправника, ні про одержувача, ні про адресу адресата.

03.04.2024 року уповноваженою особою відповідача складено Акт, що засвідчує факт ненадання документів до проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 264/Ж6/17-00-24-05-19, в якому зазначено, що з 28.03.2024 року проводиться документальна невиїзна позапланова перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Засвідчено, що оригінали вище перелічених документів станом на 03.04.2024 року до перевірки не надано.

10.04.2024 року ГУ ДПС у Рівненській області складено акт №5321/Ж5/17-00-24-05-18/ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2019 по 20.09.2021 року (далі Акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

- неведення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподаткованого доходу за період з 01.01.2019 року по 29.09.2021 року, чим порушено абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України, пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та п.п. 1, 2, 8 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 (що діяв на момент вчинення порушення);

- п.177.2, пп.174.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 214956,36 грн., в т.ч. за 2019 року на 214956,36 грн;

- п.2 ч.1, п.3 ст.7, ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занижено суму єдиного внеску на загальну суму 154234,08 грн, в т.ч. за 2019 року на 154234,08 грн;

- пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору в сумі 17913,03 грн, в т.ч. за 2019 року 17913,03 грн;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, пп. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, а саме, завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 Декларації) за червень 2019 р. на 4920 грн, за грудень 2019 року на 27124 грн, та занижено податкове зобов`язання за грудень 2019 року на 178088 грн;

- п.201.1, п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні на податкові забов`язання на загальну суму ПДВ 210132 грн, в т.ч. за червень 2019 року 4920 грн, за грудень 2019 року на 205212 грн;

- незабезпечення зберігання документів, визначених у п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2019 року по 29.09.2021 року, чим порушено п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України;

- п.63.3. ст.63 Податкового кодексу України, п.8.2, п.8.5 розділу VIIІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, зі змінами та доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, а саме не повідомлено контролюючий орган про об`єкти оподаткування за період з 30.09.2021 року по 13.10.2021 року.

Акт перевірки платнику податків надіслано поштою, на підтвердження чого відповідач надав виконаний за допомогою комп`ютерного друку документ довільної форми (не відомості з офіційного сайту Укрпошти), де без зазначення відправника, одержувача, адреси адресата вказано про вручення члену сім`ї.

Суд встановив, що на підставі акту перевірки від 10.04.2024 року № 5321/Ж5/17-00-24-05-18/ ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 30.05.2024 року №0523, яким за незабезпечення зберігання в повному обсязі первинних, а також інших документів, регістрів бухгалтерського обліку з питань обчислення і сплати належних сум податків, ведення яких передбачено законодавством, застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем "єдиний податок з фізичних осіб" на суму 1020,00 грн;

від 30.05.2024 року №0523, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 222610,00 грн, у тому числі за основним платежем на 178088,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 44522,00 грн;

від 30.05.2024 року №0523, яким збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 268695,45 грн, у тому числі за основним платежем на 214956,36 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 53739,09 грн;

від 30.05.2024 року №0523, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору всього на 22391,29 грн, у тому числі за основним платежем на 17913,03 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 4478,26 грн;

від 23.05.2024 року №0523, яким за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму ПДВ 210132 грн застосовано штраф на суму 4630,00 грн;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.05.2024 року №Ф-0523 на суму недоїмки 153234,08 грн;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.05.2024 року №0523 на суму 77117,04 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 511, поштове відправлення, яке надсилалося ГУ ДПС у Рівненській області ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вручене 07.06.2024 року.

18.07.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук Віктор Сергійович звернувся до Головного управління ДПС у Рівненській області із заявою про врахування наявних у платника податків документів та перегляд раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень та вимоги, покликаючись на те, що ОСОБА_1 14.02.2024 року виїхав з України до Республіки Польща і в зворотньому напрямку не повертався, що свідчить про наявність об`єктивних причин неможливості отримання акту перевірки та запитів про надання документів до перевірки за місцем реєстрації платника податків в Україні. До заяви додано копії банківських виписок за 2019 року; договорів, рахунків, видаткових накладних, актів звіряння; копія паспорта позивача НОМЕР_1 ; копія акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї; документи на підтвердження повноважень адвоката.

Головне управління ДПС у Рівненській області листом від 23.07.2024 року №7122/6/17-00-24-05-07 повідомило представника позивача з покликанням на п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, що ОСОБА_1 не було реалізовано право про подання заперечень на висновки акта перевірки відповідно до статті 86 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим прийнято податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок необґрунтованих рішень контролюючого органу, платник податків звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив факту надіслання/вручення платнику податків акту перевірки, а за обставинами справи позивач з 14.02.2022 року перебуває за межами України, суд вважав неприйнятним в досліджуваній ситуацій вважати пропущеним 10-денний термін, встановлений податковим законом, для подання заперечень на акт перевірки та додаткових документів і пояснень. Тому, контролюючий орган, діючи обґрунтовано та розсудливо, отримавши заяву представника платника податків та документи фінансово-господарської діяльності за перевірений період, повинен був застосувати найбільш сприятливий підхід для обчислення податкових зобов`язань платника податків, перевірити зміст наданих пояснень, оцінити надані документи та прийняти обґрунтоване рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).

Згідно з підпунктами 4.1.2 та 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України), податкове законодавство України ґрунтується на, зокрема, таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пунктів 78.4, 78.5 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, контролюючий орган дійшов висновку про порушення платником податків вимог податкового законодавства за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, яка була проведена у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, ОСОБА_1 , про що до ЄДР внесено запис 29.09.2021 року.

Матеріалами справи підтверджено, що запит про надання інформації та її документального підтвердження ГУ ДПС у Рівненській області було надіслано Стригуну В.В. за адресою місцезнаходження ФОП до припинення згідно з відомостями з ЄДР листом від 29.08.2022 року і згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідну поштову кореспонденцію вручено особисто позивачу 07.09.2022 року.

Контролюючий орган вважав, що платник податків у встановленому порядку повідомлений по проведення щодо нього документальної позапланової перевірки. Оскільки платник податків після початку перевірки не надав всіх документів, пов`язаних з предметом перевірки, уповноваженою особою відповідача було складено акт, що засвідчує факт ненадання документів до проведення документальної позапланової перевірки від 03.04.2024 року та в подальшому визначив спірні податкові зобов`язання за даними інформаційних систем ДПС України.

Пунктом 79.2 статті 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (абзац 3 пункту 79.2 ст. 79 ПК України).

Слід зазначити, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з правовою позицією, що висловлена колегією суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року (справа №826/17123/18, адміністративне провадження №К/9901/25669/19), оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Встановлене статтями 75-81 ПК України правове регулювання визначає певні обов`язкові умови, за наявності яких перевірка може вважатися такою, що проведена належним чином.

Системний аналіз зазначених норм цього Кодексу свідчить на користь висновку, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

У справі №520/8836/18 у постанові від 22 вересня 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом та встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення.

Протиправність наслідків перевірки у зв`язку з порушенням процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятого за результатами її проведення податкового повідомлення-рішення, що унеможливлює перехід до суті покладених в основу такого рішення правопорушень.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 14 липня 2021 року у справі № 640/14040/20, від 4 серпня 2021 року у справі №540/2553/19, від 07.12.2021 у справі № 826/17875/18.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.02.2024 року виїхав за межі України і до часу вирішення судового спору в Україну не повертався. Такі обставини підтверджені копією закордонного паспорта позивача НОМЕР_1 та листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.08.2024 року №19-55911/18/24.

При цьому, ні позивач особисто, ні його уповноважений представник не отримували у встановленому порядку ні наказу на проведення документальної позапланової перевірки, ні акту перевірки, ні прийнятих за результатами перевірки спірних рішень ГУ ДПС у Рівненській області.

Враховуючи те, що на час початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки у контролюючого органу не було відомостей про вручення платнику податків наказу та повідомлень, контролюючий орган не мав підстав для початку перевірки.

Згідно з усталеною правовою позицією, неодноразово висловленою як Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, так і у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, від 13.03.2023 у справі № 520/10561/19, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої.

Верховний Суд в постанові від 17.08.2023 року у справі № 380/8798/21 вказав, що: «обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України».

У постанові від 21.09.2023 року у справі № 280/1310/22 Верховний Суд дійшов висновку, що документи, надані разом із запереченнями, є наданими «під час проведення перевірки», тому мають бути враховані при прийнятті рішення: «До заперечень на акт перевірки позивач надав підтвердження установленого порядку ведення обліку товарів […]. Заперечення на акт перевірки і додані до них документи є невід`ємною частиною матеріалів перевірки і мають бути враховані контролюючим органом під час прийняття рішення в силу пункту 86.1., підпункту 86.7.4. пункту 86.7. статті 86 ПК України. Наведене підтверджує, що саме під час проведення перевірки суб`єкт господарювання надав контролюючому органу у паперовій формі документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

При цьому, неврахування контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень поданих заперечень на акт перевірки є підставою для їх скасування (постанова Верховного Суду від 12.07.2023 року у справі №200/4704/21).

Матеріалами справи підтверджується, що лише в червні 2024 року позивач від родичів, які проживають за податковою адресою платника податків ( АДРЕСА_2 ) довідався про те, що від контролюючого органу надійшли спірні податкові повідомлення-рішення.

Уповноважений представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук В.С. звернувся до Головного управління ДПС у Рівненській області із заявою про перегляд раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень, надавши в розпорядження контролюючого органу документи фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік.

При цьому, ГУ ДПС у Рівненській області листом від 23.07.2024 року №7122/6/17-00-24-05-07 вказало про можливість оскарження податкових повідомлень-рішень, покликаючись на те, що платник податків не реалізував право подання заперечень на висновки перевірки відповідно до статті 86 Податкового кодексу України

Колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що контролюючий орган, діючи обґрунтовано та розсудливо, отримавши заяву представника платника податків та документи фінансово-господарської діяльності за перевірений період, повинен був застосувати найбільш сприятливий підхід для обчислення податкових зобов`язань платника податків, перевірити зміст наданих пояснень, оцінити надані документи та прийняти обґрунтоване рішення.

При цьому, документи, які стосуються фінансово-господарської діяльності платника податків, представник позивача надав у розпорядження контролюючого органу, вони стосуються перевіреного періоду, а відтак доводи відповідача про відсутність у платника податків необхідних документів не можна вважати обґрунтованими. При цьому, висновки про відсутність документів, які підтверджують показники податкової звітності, по всіх донарахованих спірних податкових зобов`язаннях зумовлені виключно відсутністю документів фінансово-господарської діяльності.

Натомість, контролюючий орган не реалізував надані йому повноваження, отримавши від платника податків документи, які безпосередньо стосуються предмета перевірки, не надав їм належної оцінки, як і жодним чином не мотивував їх відхилення.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірності прийняття ним оспорюваних податкових повідомлень рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №460/9226/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич

Повний текст постанови складено 12.06.2025 року.