Справа № 380/24666/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24666/24 пров. № А/857/2160/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полєтаєва Ігоря Олексійовича на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року про повернення позовної заяви (постановлену головуючим-суддею Мартинюком В.Я. у в порядку письмового провадження м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

09.12.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі ВДВС, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 76551292 від 18.11.2024.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано 10 (десять) днів для усунення недоліків з дня отримання її копії.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Полєтаєв І.О. подав апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права просить її скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом не пропущений, оскільки позивач дізнався про порушення виконавцем своїх прав лише 04.12.2024, а звернувся до суду з даним позовом 09.12.2024, тобто в межах встановленого десятиденного строку.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ВДВС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП №76551292 від 18.11.2024.

Встановивши невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст.160, 161 КАС України, 16.12.2024 суддею було постановлено ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням недоліків, які слід усунути, з наданням строку для їх усунення протягом десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, роз`яснені спосіб усунення недоліків та наслідки невиконання ухвали суду.

На виконання вимог ухвали від 16.12.2024 представник позивача подав заяву, в якій вказав, що позивач добросовісно зазначив суду дату отримання позивачем оспорюваної постанови і таке отримання відбулося 01.12.2024 у додатку Дія.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, на які було вказано судом в ухвалі від 16.12.2024.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України та вказано, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, статтею 187 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що причини пропуску строку у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, передбаченому процесуальним законом, з урахуванням визначених частиною шостою статті 287 КАС України особливостей, і суд не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав, з урахуванням визначених цією статтею строків звернення з позовною заявою.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що у разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.10.2023 по справі № 990/139/23.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову ВП №76551292 від 18.11.2024 про відкриття виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Зазначає, що 01.12.2024 позивач дізнався про надходження постанови через додаток Дія, однак жодних доказів на підтвердження зазначеного до суду не надав.

Разом з тим, з даним позовом він звернувся 09.12.2024, пропустивши десятиденний строк звернення до суду.

Відповідно до положень частини першої статті 77 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, звернувшись до суду із позовною заявою 09.12.2024, ОСОБА_1 пропустив встановлений п.1 ч.2 ст.87 КАС України десятиденний строк звернення до суду з позовними вимогами про скасування постанови в.о. начальника відділу Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра Юрійовича ВП № 76551292 від 18.11.2024, оскільки представником позивача не наведено об`єктивних обставин щодо причини пропуску строку та не долучено доказів на підтвердження цієї обставини.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із цим позовом у частині позовних вимог про скасування постанови, а висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви в цій частині є законними та обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга представника позивача не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полєтаєва Ігоря Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року про повернення позовної заяви по справі №380/24666/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук