Справа № 362/1633/25
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/1633/25
Провадження 2-а/362/25/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив поновити строк на оскарження постанови № 1847/1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09.12.2024 року та скасувати постанову № 1847/1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , 1984 року народження, до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити справу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24.02.2025 року позивачу стало відомо про наявне виконавче провадження №76910087 від 23.01.2025 року відносно нього про стягнення штрафу в подвійному розмірі в сумі 34 000,00 грн. на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №1847/1 від 09.12.2024. Цього ж дня ОСОБА_1 отримав доступ до матеріалів виконавчого провадження та отримав копію постанови про стягнення штрафу. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для її винесення слугувало те, що позивач не з`явився в місячний термін після зарахування в запас після прийняття рішення призовної комісії №12 від 28.10.2002 року, як раніше засудженого, до військомату, ІНФОРМАЦІЯ_3 , для постановки на військовий облік та отримання військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, протиправною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не приймав участі у розгляді адміністративної справи та не міг скористатися своїми правами на надання заперечень, доказів, скористатися правом на захист. Постанова не містить відомостей про дату її отримання позивачем чи направлення засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 . З описової частини оскаржуваної постанови вбачається, що позивач був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 06.12.2024. Однак, ні 06.12.2024 року, ні в будь-який інший час відносно позивача в його присутності жодного протоколу не складалося і позивачу не вручалося. Станом на 2002 рік не існувало особливого періоду, та таких органів як ТЦК, тому, відповідно, протокол про адміністративне правопорушення повинен складатися на підставі ч. 1 ст. 254 КУпАП. У оскаржуваній постанові відсутня дата розгляду справи. З 19.08.2008 року позивач вважається таким, що не є військовозобов`язаним, а тому на нього не може накладатися адміністративна відповідальність за події, які мали місце в 2002 році.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2025 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та поновлено строк. Позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , зобов`язано подати до суду належним чином засвідчену копію постанови від 31.10.2024 року № 1742/1 і всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова, а також докази отримання (направлення та вручення) вказаної постанови ОСОБА_1 (а.с. 15).

28.03.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив на позовну заяву. Вимоги позовної заяви вважає необгрунтованими, таким, що грунтується на завідомо неправдивих даних, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що згідно Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває і по даний час. Отже, з моменту вчинення правопорушення, а саме, з 06.12.2024 року, діяв особливий період. Під час розгляду протоколу №819 від 06.12.2024 року позивач відмовився ставити підпис у протоколі в присутності двох свідків, підпис яких наявний у протоколі. Крім того, у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 09.12.2024 року в каб. №6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що доводить неправдивість доводів позивача, що він не був повідомлений про розгляд адміністративного протоколу №819. При наданні пояснень 06.12.2024 року позивач зазначив, що не прийшов, бо не знав до військомату для постановки на військовий облік в термін, визначений законодавством, чим порушено вимоги Закону Україи «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядок оранізації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постаною КМУ від 30.12.2022 року №1487. Відповідач вважає вказану постанову законною та такою, що не підлягає скасуванню (а.с. 20-26).

28.03.2025 року представник Міністерства Оборони України подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що Міністерство Оборони України не є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Лише начальники ТЦК та СП мають дискреційні повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП. Районні ТЦК та СП не входять до апарату Міністерства оборони України і безпосередньо йому не підпорядковуються та не підзвітні. Разом з тим, з долученої оскаржуваної постанови слідує, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП та правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності. Скоєне позивачем правопорушення було триваючим, а виявлено 06.12.2024 року. Позивачем не надано доказів та не наведено доводів, які б свідчили про перебування на військовому обліку та наявності належного військово-облікового документа. Протокол в особливий період адміністративного правопорушення не складається, що узгоджується з положенням ч. 6 ст. 258 КупАП. Позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 поліцією, а тому йому не могло бути не відомо про обставини, пов`язані з розглядом адміністративної справи (а.с. 37-44).

21.04.2025 позивач подав відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що Київське обласне ТЦК та ІНФОРМАЦІЯ_7 є юридичними особами публічного права та реєструвалися як юридичні особи, а тому відповідачем не доведено правомірності розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення відповідних рішень. Також позивачем не надано доказів, що ОСОБА_2 є належним керівником ТЦК і наділений повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення. Відповідач не надав доказів виключення позивача з військового обліку у 2008 році, відповідачем пропущено строк для накладення адміністративного стягнення. Посилання відповідача на протокол про адміністративне правопорушення №819 від 06.12.2024 року є неналежним доказом, оскільки позивачу такий документ не надавася, а тому заперечує проти його існування. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с.85-89).

21.04.2025 позивач подав відповідь на відзив Міністерства оборони України, зазначає, що даним відповідачем не надано доказів, на підтвердження доводів, наведених у відзиві, зокрема, що Київське обласне ТЦК та ІНФОРМАЦІЯ_7 є юридичними особами публічного права, саме Міністерство оборони України є належним відповідачем у справі. Положення ч. 3 ст. 210 КУпАП та Постанова КМУ №1487 від 30.12.2022 року не мають відношення до подій 2002 року, коли позивачу виповнилось 18 років. Позивач з 19.08.2008 року не є військовозобов`язаним, про що проставлено відповідно відмітку у паспорті. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, позов підлягає задоволенню (а.с. 91-95).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 06.12.2024 року старшим офіцером обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол №819 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився в місячний термін після зарахування в запас після прийняття рішення призовної комісії №12 від 28.10.2002 року, як раніше засудженого до (військкомату) ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документу, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487. Проступок встановлено на момент доставки ОСОБА_1 органами поліції, до ІНФОРМАЦІЯ_3 06.12.2024 року. Вказаними діями скоєно правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративного правопорушення відбудеться о 12 год .00 хв. 09.12.2024 року в каб. №6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивач відмовився від підписання протоколу у присутності двох свідків, які поставили свої підписи. У пунткі пояснення до протоколу позивач зазначив, що не прийшов, бо не знав (а.с. 31-32).

Відповідно до постанови №1847/1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09.12.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 не з`явився в місячний термін після зарахування в запас після прийняття рішення призовної комісії №12 від 28.10.2002 року, як раніше засудженого до (військкомату) ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документу, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487. Постанова оголошена 09.12.2024 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП за яке на нього накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн. (а.с. 35-36).

Постановою про відкриття виконавчого провадження №76910087 від 23.01.2025 року державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні постанови №1847/1 від 09.12.2024 року накладено штраф в розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 12).

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Судом встановлено, що 06.12.2024 року відносно позивача складено протокол №819 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що проступок виявлено на момент доставки позивача до відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 06.12.2024 року, де йому було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 09.12.2024 року о 12 год. 00 хв. Проте, від підпису у протоколі позивач відмовився, що зафіксовано підписами свідків.

У визначений день та час ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Тобто, з огляду на вказане, позивачем допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, а саме неявка до військової частини, на збірні пункти ТЦК та СП, що є обов`язком військовозобов`язаного, відповідальність за яке передачена 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим, оскільки особа після його вчинення, безперервно перебуває у стані його вчинення. Тому, з урахуванням положень ч. 1, 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за його вчинення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення №819 від 06.12.2024 року. Таким чином, на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-КУпАП строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Посилання позивача на те, що протокол не є належним доказом, з огляду на те, що даний документ попередньо не було надіслано на адресу позивача, суд не приймає до уваги, оскільки ухвалою суду від 07.03.2025 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 надати до суду належним чином засвідчену копію всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова від 31.10.2024 року № 1742/1.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення №819 від 06.12.2024 надано відповідачем на вимогу суду. Надсилання документів, які надаються на вимогу суду, позивачу, нормами КАС України не передбачено. Крім того, позивачу було відомо про зміст протоколу, проте від його підписання ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано підписами свідків.

Доводи позивача про порушення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, спростовуються змістом протоколу №819 від 06.12.2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якого останньому роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначено дату розгляду справи, місце розгляду, посаду, звання та прізвище, ім`я по батькові особи, яка розглядає справу, особу, щодо якої розглядається справа, суть і обставини правопорушення, прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу.

Судом також встановлено, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто уповноваженою посадовою особою відповідно до вимог ст. 235 КУпАП.

Інші доводи позивача, не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-3 КУпАП, оскільки вказане не спростовує встановлені судом обставини неявки до військової частини, на збірні пункти ТЦК та СП у строки, зазначені в повістках.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній, будучи військовозобов`язаним та належним чином повідомленим, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 210 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних сил, буд. 6.

Текст рішення складено 16.06.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко