Справа № 460/5931/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2025 року м. Рівне №460/5931/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поданого 19.04.2024;

зобов`язати відповідача розглянути рапорт та прийняти рішення про звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби за абзацом 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поданого 19.04.2024.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у липні 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації під час дії правового режиму воєнного стану до військової частини НОМЕР_2 . 19.04.2024 позивач звернувся до командира військової частини із рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. За результатами розгляду рапорту відповідачем надано письмову відповідь № 8069 від 22.05.2024 щодо залишення рапорту без задоволення, оскільки долученими доказами до рапорту не підтверджено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , а також факт необхідності здійснення такого догляду саме позивачем. Позивач стверджує, що військовою частиною не враховано, що рапорт був поданий до набрання чинності Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», а оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, на переконання позивача, наявні правові підстави для звільнення з військової служби під час призову, огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

20.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» були внесені зміни до статті 26 Закону № 2232-XII, які набрали чинності з 18.05.2024. Відповідач зауважує, що до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги статті 26 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", в чинній редакції (з урахуванням змін, які набрали чинності з 18.05.2024), оскільки зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що саме 19.05.2024 військовослужбовець звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, що підтверджується вхідним номером та датою реєстрації: № 2055 від 19.05.2024, а тому посилання позивача на те, що він звернувся з рапортом до 18.05.2024 (до набрання чинності змін) є безпідставним та помилковим. За позицією відповідача, з огляду на тривалість правовідносин між позивачем та військовою частиною НОМЕР_1 з приводу подання та розгляду рапорту про звільнення та зміною відповідного законодавства, у командира військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для задоволення рапорту позивача та, відповідно, видання наказу про його звільнення з військової служби.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 07.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Надалі, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 145 від 20.05.2024 був переведений для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_1 .

20.04.2024 (позивач помилково зазначає дату звернення з рапортом «19.04.2024») ОСОБА_1 звернувся до командира протитанкового взводу військової частини НОМЕР_2 з рапортом у якому просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Згідно відмітки на рапорті такий рапорт зареєстровано у військовій частині НОМЕР_2 20.04.2024 за вх. № 1612.

До рапорту були долучені нотаріально засвідчені копії наступних документів:

паспорт та картка платника податків ОСОБА_1 ; паспорт та картка платника податків ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ; довідка МСЕК серії 12 ААГ № 344656.

Копія рапорту позивача містить клопотання командира протитанкового взводу військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , а далі «по команді» рапорт скеровано до командира військової частини НОМЕР_1 . Згідно відмітки на рапорті такий рапорт зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 19.05.2025 за вх. № 2055.

Листом № 8069 від 22.05.2024 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про те, що його рапорт розглянуто та зазначив, що військова частина НОМЕР_1 залишає рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» без задоволення. У листі зазначено, що долучені до рапорту документи не підтверджують наявності саме у ОСОБА_1 необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю ІІ групи. Факт наявності у ОСОБА_2 , 1960 року народження, інвалідності ІІ групи не оспорюється, однак факт здійснення такого догляду саме позивачем доданими документами належним чином не підтверджено. При цьому, законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю ІІ групи у постійному догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю саме у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку здійснювати такий догляд. Більш того, позивачем не надано документального підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи ( ОСОБА_2 ) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відтак, у листі констатовано, що ОСОБА_1 , всупереч пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, подано рапорт без документів, які підтверджують підстави звільнення.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі абзацу п`ятого підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан було продовжено. На час розгляду справи воєнний стан триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

На момент виникнення спірних правовідносин Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) діяв у редакції від 04.04.2024.

Цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-друга статті 1 Закону 2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до абзацу п`ятого підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, у редакції від 04.04.2024, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За змістом абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з абзацом 2 підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення № 1153/2008).

Відповідно до абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п. 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються:

копія аркуша бесіди;

копія рапорту військовослужбовця;

документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин;

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням визначає Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40 (далі - Інструкція № 40).

За приписами п. 2.1.6 Інструкції № 40 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Законодавством не встановлено спеціального строку для розгляду командиром рапорту про звільнення та строку звільнення військовослужбовця з військової служби.

Разом з тим, згідно з підп. 3.11.6 Інструкції № 40 документи, в яких строк виконання не зазначено, які не є документами інформаційного характеру або не містять контрольних завдань, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа в Міністерстві оборони України, в органі військового управління, військовій частині (установі), структурному підрозділі, до яких надійшов документ.

Отже, рапорт позивача повинен бути розглянутий та вирішений відповідачем у строк не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої надійшов цей документ.

18.05.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" № 3633-IX.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції з 18.05.2024, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з частиною 12 статті 26 Закону у редакції з 18.05.2024, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Предметом цього спору є те, що позивач, не погоджується із діями військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення його з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, а саме: у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи.

Особливістю спірних правовідносин є те, що сторони наголошують на застосуванні різних редакцій Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII.

Так, представник позивача стверджує, що рапорт про звільнення позивачем подано під час дії Закону № 2232-XII, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX).

Натомість, представник відповідача зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги статті 26 Закону № 2232-XII в чинній редакції (з урахуванням змін, які набрали чинності з 18.05.2024 згідно Закону № 3633-IX), оскільки зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що саме 19.05.2024 військовослужбовець звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення, що підтверджується вхідним номером та датою реєстрації: № 2055 від 19.05.2024 (копія рапорту з відміткою про реєстрацію додається). А тому посилання позивача в позові на те, що він звернувся з рапортом до 18.05.2024 (до набрання чинності змін) є безпідставним та помилковим.

Дослідивши матеріали справи суд звертає увагу на те, що звернення позивача до свого безпосереднього командира військової частини НОМЕР_2 "по команді" мало місце саме 20.04.2024, який у свою чергу також 20.04.2024 також клопотав перед вищим командуванням - командиром військової частини НОМЕР_1 по суті рапорту.

Натомість, подальша реєстрація рапорту від 20.04.2024 у військовій частині НОМЕР_1 відбулася 19.05.2024 за вх.№ 2055, а тому невчасна реєстрація та передача рапорту на розгляд командиру цієї військової частини не може підмінювати факт подачі рапорту позивачем саме 20.04.2024.

В контексті наведеного, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застуванню нормативно-правове регулювання, яке було чинне на час подачі позивачем рапорту про звільнення до свого безпосереднього командира по команді, а саме 20.04.2024, і звертаючись із відповідним рапортом позивач мав певні сподівання та легітимні очікування на відповідне застосування діючої норми.

Як вже зазначав суд, позиція позивача у цій справі полягає у тому, що нього наявне право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з наявністю матері з числа осіб з інвалідністю II групи.

Норма абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у такій редакції жодним чином не визначає та не ставить у залежність можливість звільнення військовослужбовця з військової служби, як то наявність саме у військовослужбовця необхідності здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю ІІ групи; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи (тобто особи з інвалідністю) або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, як про це зазначає відповідач.

Так, на момент подання рапорту (20.04.2024, зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 19.05.2024) Закон № 2232-XII діяв у редакції від 04.04.2024, і у статті 26 цього закону була наявна така підстава для звільнення з військової служби як «наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи», а тому на час звернення позивача з рапортом про звільнення з військової служби існували всі необхідні складові, які надавали йому право на звільнення з військової служби.

Як було встановлено судом, у ОСОБА_1 є матір ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 344956. Інвалідність встановлена довічно.

Копія акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 344956 була додано позивачем до рапорту про звільнення з військової служби, шо представником відповідача не заперечується. Відтак. відповідач протиправно відмовив у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби з підстав не надання документів, які підтверджують підстави звільнення.

Крім того, суд враховує, що відмова у задоволенні рапорту мотивована тим, що долучені до рапорту документи не підтверджують наявності саме у ОСОБА_1 необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю ІІ групи, а не відсутністю відповідної правової норми у Законі № 2232-XII.

З такими доводами відповідача суд не погоджується, адже лише наявність у військовослужбовця дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, і додатково не вимагає від нього доведення необхідності здійснення догляду, у даному випадку, за своєю матір`ю.

Оскільки позивач у визначений законодавством спосіб реалізував своє право на звільнення з військової служби, подавши відповідний рапорт, то з урахуванням наведених вище висновків суду щодо права позивача на звільнення з військової служби на підставі абз.5 пп. «г» п.2 ч.4 статті 26 Закону № 2232-XII такий рапорт підлягав задоволенню.

Суд зауважує, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, оформленої листом № 8069 від 22.05.2024, не відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправної бездіяльності щодо не звільнення позивача з військової є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язального характеру та обраному позивачем способу захисту своїх прав, про які просить останній у межах цього позову, зокрема зобов`язати військову частину прийняти рішення про звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби, суд зазначає таке.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

У той же час, розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абз. 3 п. 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначати наявність чи відсутність у військовозобов`язаного права на звільнення з військової служби з підстав, визначених підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII є повноваженням саме військової частини, а повноваження суду обмежуються наданням оцінки таким діям/рішенням в межах здійснення судового контролю, у разі надходження позову з таким предметом спору.

Таким чином, прийняття рішення про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Відтак, суд в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача про звільнення зі служби з урахуванням висновків суду, вказаних у цьому рішенні, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

З огляду на наведене, для належного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути питання за наслідками подання рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абз. 5 пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, у редакції, яка діяла на момент подання рапорту, а саме: наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за результатом чого прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення старшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 20.04.2024 відповідно до абзацу п`ятого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.04.2024 про звільнення з військової служби і за результатами його розгляду прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Ольга ПОЛІЩУК