Справа № 360/692/25
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/692/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 № 33 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 04.02.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.07.2003 по 23.07.2003, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 27.12.2009 по 31.12.2009, з 28.01.2010 по 31.01.2010, з 27.02.2010 по 28.02.2010, з 30.05.2010 по 31.05.2010, з 30.11.2010 по 30.11.2010, з 31.12.2011 по 31.12.2011, з 28.04.2013 по 30.04.2013, з 29.06.2013 по 30.06.2013, з 18.10.2014 по 31.10.2014, з 28.04.2015 по 30.04.2015, з 28.03.2016 по 31.10.2016, з 30.10.2016 по 31.10.2016, з 27.07.2017 по 31.07.2017, з 27.11.2017 по 30.11.2017, з 30.01.2018 по 31.01.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 30.06.2018 по 31.08.2018, з 29.09.2018 по 30.09.2018, з 29.04.2019 по 30.04.2019, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2019 по 31.07.2019, з 27.10.2019 по 31.10.2019, з 27.02.2020 по 28.02.2020, з 31.03.2020 по 31.03.2020, з 30.10.2020 по 31.10.2020, з 29.01.2021 по 31.01.2021, з 29.03.2021 по 31.03.2021, з 28.05.2021 по 31.05.2021, з 30.06.2021 по 30.06.2021, з 16.01.2025 по 04.02.2025 (дата звернення до ПФУ) та період навчання у Лисичанському гірничому технікумі з 01.09.1997 по 05.07.2001;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 04.02.2025.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивача та документи були розглянуті за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та рішенням від 11.02.2025 за № 33 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільговим умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років.

Позивач з вказаним рішенням відповідача не погоджується та вважає його протиправним.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 13.05.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пакетом документів.

За принципом екстериторіальності та за результатами розгляду заяви про призначення пенсії за віком, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.02.2025 № 33, оскільки згідно з поданими документами право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ст. 114 Закону № 1058 відсутнє, про що повідомлено позивача. За результатами розгляду документів доданих до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах до пільгового стажу зараховано всі періоди, що становить 21 рік 01 місяць (в тому числі військова служба 01 рік 5 місяців 20 днів).

У позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, оскільки умовою для призначення пенсії за віком відповідно до вказаної норми є наявність не менше 25 років стажу підземної роботи.

Щодо вимог про зарахування до пільгового стажу роботи позивача спірних періодів роботи, відповідач зазначив, що відомості щодо спецстажу до Індивідуальних відомостей про застраховану особу внесено на підставі інформації наданої роботодавцем, останній таким чином підтвердив зайнятість позивача на відповідних роботах. З огляду на вищевикладене період роботи позивача з 23.07.2023 по 31.01.2025 зараховано до пільгового стажу згідно даних спец стажу зазначених в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5, наданих роботодавцем.

Стосовно вимог про зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду навчання, відповідач вказав, що як вбачається з документів, поданих до заяви, позивач набув професію гірничого техніка-технолога, однак в 2001 році працевлаштувався за посадою гірника підземного. З огляду на це, період з 01.09.1997 по 05.07.2001 зараховано лише до страхового стажу.

Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження у справі після усунення недоліків позовної заяви, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків.

04.02.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 № 33 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника 43 роки 01 місяць 22 дні. Страховий стаж особи становить 43 роки 11 місяців 07 днів (в т.ч. додаткові роки за список № 1 - 19 років). Пільговий стаж особи становить 21 рік 01 місяць (в т.ч. військова служба 01 рік 05 місяців 20 днів). Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового та страхового стажу зараховано усі періоди. Право на пенсійну виплату відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа матиме з 13.12.2031.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за даною позовною заявою.

При цьому слід зазначити, що спірним питанням у справі є, зокрема, призначення позивачу пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке в тому числі розглядалось відповідачем.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV від 09.07.2003, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті (абзац другий частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV).

Подібні за змістом положення містяться у статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом встановлено, що станом на момент звернення за призначенням пенсії, ОСОБА_1 досяг віку 43 років, зарахований відповідачем страховий стаж позивача склав 43 роки 11 місяців 07 днів, як зазначає відповідач у спірному рішенні зарахований пільговий підземний стаж позивача склав 21 рік 01 місяць, що є недостатнім для призначення пенсії у відповідності до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Водночас, в межах перевірки визначених позивачем у позовній заяві спірних періодів роботи та навчання позивача, суд зазначає таке.

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

З дослідження трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , розрахунку трудового стажу позивача та витягу з індивідуальних відомостей про застраховану особу - позивача, в межах спірних періодів роботи, судом встановлено таке.

Позивач у період з 23.07.2003 по 05.08.2004 працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Гірська» ДП «Первомайськвугілля». При цьому майже увесь період цієї роботи зараховано до пільгового підземного стажу позивача, окрім з 23.07.2003 по 23.07.2003 (1 день), що є спірним у цій справі.

Щодо періоду роботи, починаючи з 06.03.2006 слід окремо зазначити, що останньою датою, що зазначена у вказаній трудовій книжці позивача щодо цього періоду роботи, є 15.03.2019 про переведення позивача на посаду гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею. Запис про звільнення трудова книжка не містить. У вказаний період позивач працював у ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» на різних посадах (роботах): підземним гірничим майстром, учнем гірника, гірником підземним, машиністом бурової установки підземним, при цьому щодо усіх посад (робіт) містяться записи про те, що позивач працював з повним робочим днем під землею.

Водночас, з індивідуальних відомостей про застраховану особу - позивача вбачається, що роботодавець за кодом - відокремлений підрозділ шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», звітував щодо спецстажу позивача, в тому числі за період з березня 2019 року по березень 2022 року, а також сплачував страхові внески за позивача та подавав відповідну звітність.

При цьому судом встановлено, що частину наведеного періоду відповідачем зараховано до пільгового підземного стажу позивача, а частину не зараховано до такого стажу, яку позивачем визначено спірною у цій справі, а саме не зараховано до пільгового підземного стажу роботи позивача періоди: з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 27.12.2009 по 31.12.2009, з 28.01.2010 по 31.01.2010, з 27.02.2010 по 28.02.2010, з 30.05.2010 по 31.05.2010, з 30.11.2010 по 30.11.2010, з 31.12.2011 по 31.12.2011, з 28.04.2013 по 30.04.2013, з 29.06.2013 по 30.06.2013, з 18.10.2014 по 31.10.2014, з 28.04.2015 по 30.04.2015, з 28.03.2016 по 31.03.2016, з 30.10.2016 по 31.10.2016, з 27.07.2017 по 31.07.2017, з 27.11.2017 по 30.11.2017, з 30.01.2018 по 31.01.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 30.06.2018 по 31.08.2018, з 29.09.2018 по 30.09.2018, з 29.04.2019 по 30.04.2019, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2019 по 31.07.2019, з 27.10.2019 по 31.10.2019, з 27.02.2020 по 28.02.2020, з 31.03.2020 по 31.03.2020, з 30.10.2020 по 31.10.2020, з 29.01.2021 по 31.01.2021, з 29.03.2021 по 31.03.2021, з 28.05.2021 по 31.05.2021, з 30.06.2021 по 30.06.2021.

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , про роботу позивача у спірні періоди, зокрема з 23.07.2003 по 05.08.2004, з 06.03.2006 по 30.06.2021, містять всі необхідні відомості про пільговий характер роботи позивача на підземних роботах з повним робочим днем під землею, що відповідає вимогам частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Окрім того, щодо усіх вищезгаданих періодів у трудовій книжці містяться відомості стосовно відповідної атестації робочих місць за умовами праці.

Тож, такі періоди роботи позивача мають бути зараховані в повному обсязі до його пільгового підземного стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Жодних належних обґрунтувань правових підстав для такого вибіркового зарахування до пільгового підземного стажу позивача, наведених періодів його роботи, відповідачем не зазначено.

В той же час, щодо визначеної позивачем частини спірного періоду роботи з 28.03.2016 по 31.10.2016, яку позивач просить зарахувати до пільгового підземного стажу, слід вказати, що частину такого періоду зараховано до відповідного стажу позивача, а саме з 01.04.2016 по 29.10.2016, не зарахованим є період з 28.03.2016 по 31.03.2016 та з 30.10.2016 по 31.10.2016, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 16.01.2025 по 04.02.2025 суд зазначає, що згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , позивача з 23.06.2022 прийнято машиністом бурової машини з повним робочим днем під землею у виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 18.05.2023 переведений машиністом бурової установки 5 розряду з повним робочим днем під землею. Запис про звільнення з вказаного підприємства відсутній.

З наведеного вбачається, що позивач станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії (04.02.2025) продовжував працювати на вказаних роботах.

При цьому, відповідач у відзив на позовну заяву зазначає, що ним зараховано вказаний період роботи по 31.01.2025, однак доказів не надає.

Разом з тим, враховуючи наведені обставини щодо пільгового характеру роботи позивача під землею у вказаний період, він має бути зарахований до відповідного стажу позивача, що дає право на пенсію незалежно від віку.

Щодо періоду навчання позивача з 01.09.1997 по 05.07.2001, суд зазначає таке.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Дослідженням диплому серії НОМЕР_4 встановлено, що позивач з 01.09.1997 по 05.07.2001 навчався у Лисичанському гірничому технікумі за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин».

Після закінчення навчання, а саме 03.09.2001, позивач в межах встановленого строку був зарахований на роботу за набутою професією на посаду, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

Однак, відповідачем зараховано вказаний період навчання лише до страхового стажу позивача.

Посилання відповідача на те, що позивач працевлаштувався за іншою професією є незмістовними, оскільки не підтверджуються жодними доказами та щодо таких посилань не наводиться жодних нормативних обґрунтувань.

Окрім того, судом встановлено, що позивач під час навчання проходив виробничу практику учнем гірника з повним робочим днем під землею у ДВАТ шахта «Гірська» у періоди з 31.05.2000 по 28.07.2000 та з 13.02.2001 по 30.04.2001, про що свідчать записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , що також підтверджує висновки суду щодо права позивача на зарахування періоду навчання до його пільгового підземного стажу роботи.

Проте, відповідачем не враховано наведену інформацію та не зараховано до пільгового підземного стажу позивача, ані період його навчання, ані наведені періоди проходження виробничої практики на роботі з повним робочим днем під землею.

Отже, період навчання позивача з 01.09.1997 по 05.07.2001 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку.

З урахування викладеного суд зазначає, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 11.02.2025 № 33 прийнято не на підставі Конституції та законів України, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність рішення відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В позовній заяві, серед іншого, позивач просить зобов`язати відповідача призначити йому з 04.02.2025 пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас суд зазначає, що обчислення стажу роботи позивача, в тому числі пільгового, а також страхового стажу з урахуванням збільшеного пільгового стажу роботи, в частині спірних періодів роботи та навчання позивача, що підлягає зарахуванню за результатами розгляду цієї справи, є компетенцією відповідача як пенсійного органу.

Отже, з урахуванням викладеного, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.02.2025 № 33;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 04.02.2025, з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу позивача на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1997 по 05.07.2001 та періоди роботи з 23.07.2003 по 23.07.2003, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 27.12.2009 по 31.12.2009, з 28.01.2010 по 31.01.2010, з 27.02.2010 по 28.02.2010, з 30.05.2010 по 31.05.2010, з 30.11.2010 по 30.11.2010, з 31.12.2011 по 31.12.2011, з 28.04.2013 по 30.04.2013, з 29.06.2013 по 30.06.2013, з 18.10.2014 по 31.10.2014, з 28.04.2015 по 30.04.2015, з 28.03.2016 по 31.03.2016, з 30.10.2016 по 31.10.2016, з 27.07.2017 по 31.07.2017, з 27.11.2017 по 30.11.2017, з 30.01.2018 по 31.01.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 30.06.2018 по 31.08.2018, з 29.09.2018 по 30.09.2018, з 29.04.2019 по 30.04.2019, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2019 по 31.07.2019, з 27.10.2019 по 31.10.2019, з 27.02.2020 по 28.02.2020, з 31.03.2020 по 31.03.2020, з 30.10.2020 по 31.10.2020, з 29.01.2021 по 31.01.2021, з 29.03.2021 по 31.03.2021, з 28.05.2021 по 31.05.2021, з 30.06.2021 по 30.06.2021.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 969,00 грн, що підтверджується квитанцією від 06.04.2025 № 2876-0375-5183-1404.

Однак суд зазначає, що позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн, з урахуванням того, що позовну заяву подано в електронній формі через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему «Електронний суд».

Тобто, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно було сплатити, а тому питання про розподіл судових витрат вирішується виходячи з суми, що позивач мав сплатити - 968,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій (рішення) відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 968,96 грн.

Щодо решти надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору в сумі 0,04 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код 13814885, місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 11.02.2025 № 33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.02.2025, з урахуванням правових висновків суду, викладених у цьому рішенні, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1997 по 05.07.2001 та періоди роботи з 23.07.2003 по 23.07.2003, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 27.12.2009 по 31.12.2009, з 28.01.2010 по 31.01.2010, з 27.02.2010 по 28.02.2010, з 30.05.2010 по 31.05.2010, з 30.11.2010 по 30.11.2010, з 31.12.2011 по 31.12.2011, з 28.04.2013 по 30.04.2013, з 29.06.2013 по 30.06.2013, з 18.10.2014 по 31.10.2014, з 28.04.2015 по 30.04.2015, з 28.03.2016 по 31.03.2016, з 30.10.2016 по 31.10.2016, з 27.07.2017 по 31.07.2017, з 27.11.2017 по 30.11.2017, з 30.01.2018 по 31.01.2018, з 30.04.2018 по 30.04.2018, з 30.06.2018 по 31.08.2018, з 29.09.2018 по 30.09.2018, з 29.04.2019 по 30.04.2019, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2019 по 31.07.2019, з 27.10.2019 по 31.10.2019, з 27.02.2020 по 28.02.2020, з 31.03.2020 по 31.03.2020, з 30.10.2020 по 31.10.2020, з 29.01.2021 по 31.01.2021, з 29.03.2021 по 31.03.2021, з 28.05.2021 по 31.05.2021, з 30.06.2021 по 30.06.2021.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.06.2025.

Суддя О.М. Качанок