Справа № 163/1034/25
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1034/25
Провадження № 2-а/163/23/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді Гайдук А.Л.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміної А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

в с т а н о в и в :

13 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 4561586 від 23.04.2025 року, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що 23.04.2025 року о 08 год. 37 хв. він керував транспортним засобом на 448 км автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин та під час руху автомобілем користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руках, чим порушив п.2.9. д. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач категорично не погоджується з вищевказаною постановою, просить визнати її протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він не порушував Правила дорожнього руху України. Зауважує, що в зазначений у постанові час та місці він дійсно перебував за кермом автомобіля, однак не користувався жодними засобами зв?язку, тримаючи їх в руці. Стверджує, що при зупинці автомобіля вимагав від інспектора патрульної поліції пред`явити докази вчинення правопорушення, однак останній на прохання не реагував та будь-яких доказів не надав.

За викладених обставин, посилаючись на вимоги ст. 251 КУпАП, ч. 1, ч. 2 ст.77 КАС України вважає, що постанова серії ЕНА N? 4561586 від 23.04.2025 року була винесенавідносно нього з порушенням норм матеріального права та порушенням вимог процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Крім того, просить стягнути на його користь понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ухвали суду від 13.05.2025 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.

28.05.2025 року, у визначений в ухвалі суду строк, до суду надійшов відзив від УПП у Волинській області ДПП на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через їх необґрунтованість та безпідставність. Вказує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення ЕНА N? 4561586 від 23.04.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена поліцейським на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, з урахуванням пояснень та дій правопорушника. Зазначає, що 23.04.2025 року поліцейським роти N? 5 батальйону ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Пірожиком Є.I. під час несення служби близько 08 год. 37 хв. було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу Volksvagen LT46, д.н.з. « НОМЕР_1 », керуючи даним транспортним засобом, користувався засобом зв?язку (телефон), тримаючи його в руках, чим порушив п. 2.9.д ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що Позивачем жодним чином не спростовано обставини, зафіксовані в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення - п. 2.9.д ПДР України (ч. 2 ст. 122 КУпАП), та просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі обставини справи та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 23.04.2025 року о 08 год. 37 хв. поліцейським роти N? 5 батальйону ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Пірожиком Є.I. було винесено постанову серії ЕНА N? 4561586 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою 23 квітня 2025 року о 08:37 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volksvagen LT46, д.н.з. НОМЕР_1 , користувався засобом зв?язку (телефон), тримаючи його в руках, чим порушив п. 2.9.д ПДР України. Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП .

З тексту цієї ж постанови встановлено, що позивач відмовився від підпису та отримання її копії, у зв`язку з чим копію постанови надіслано рекомендованим листом 24.04.2025 року за вих. №2653/41/17/4-2025.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Унормуванням статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, оскаржуване рішення прийнято уповноваженою на те особою.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.246 КУпАП).

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірностісвого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення ним п.2.9д ПДР України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, під час руху користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 «д» ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює, крім іншого, відповідальність за керування водієм транспортним засобом, та користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання)

На підтвердження факту вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення відповідачем надано DVD-R диск з відеозаписами з технічного приладу службової камери вуличного відеоспостереження та портативного нагрудного відеореєстратора інспектора.

На відеозаписі video747275036 (мітка часу - 08 год. 39 хв. 11 сек.) з технічного приладу службової камери вуличного відеоспостереження та відеозаписі (video115377025) з портативного нагрудного відеореєстратора інспектора, які продемонстровано в судовому засіданні, зафіксовано подію вчинення позивачем адміністративного правопорушення. А саме, із змісту зазначених відеозаписів встановлено, що, дійсно, в зазначений в постанові час та місці позивач керував транспортним засобом та при цьому тримав у руці мобільний телефон. З відеозаписів, крім того, встановлено, що навіть під час зупинки транспортного засобу поліцейським, водій тримав у руці мобільний телефон, тобто продовжував ним користуватись, і в ході розмови з поліцейським, у них виник словесний конфлікт, однак, водій не пред`явив поліцейському журнал вхідних і вихідних дзвінків, вхідних та вихідних смс-повідомлень з мобільного телефону.

Вказані докази як окремо, так і в сукупності доводять порушення позивачем п.2.9 «д» ПДР України, а саме те, що він, керуючи транспортним засобом під час руху користувавсямобільним телефоном, тримаючи його у руці.

Доказів, які б спростовували вищезазначені встановлені обставини, суду не надан і.

На підставі вище викладеного судом встановлено, що поліцейським роти N? 5 батальйону ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Пірожиком Є.I. було правомірно притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.

Суд дійшов переконливого висновку про те, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА N? 4561586 поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 79, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову серії ЕНАN?4561586 від 23.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським роти N? 5 батальйону ВОНС в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Пірожиком Є.I., без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Найменування відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції; місце знаходження: 43006, м. Луцьк, вул.Залізнична, 15.

Дата складання повного тексту рішення 16 червня 2025 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук