Справа № 640/26176/19
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 червня 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Василенка Я.М., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Олешко М.Ю.,
представника відповідача Плисун Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кротюка Олександра Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач/апелянт/Офіс Генерального прокурора), кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 2/Кадрова комісія) з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Сьомої кадрової комісії від 04 грудня 2019 року № 2/3 про неуспішне проходження атестації позивачем;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року № 2169ц про звільнення позивача з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- поновити позивача на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 7 від 04 грудня 2019 року № 2/3 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року № 2169ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 26 грудня 2019 року.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 779 746, 56 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768, 40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 27 540, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, в іншій частині залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 640/26176/19 скасовано, а справу № 640/26176/19 направлено до Київського окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд.

При новому розгляді, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії від 04 грудня 2019 року №2/3 «Про неуспішне проходження прокурором атестації».

Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року № 2169ц.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України, з 25 грудня 2019 року.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 07 лютого 2025 року у розмірі 2 037 903, 36 грн (два мільйони тридцять сім тисяч дев`ятсот три гривні 36 копійок), без урахування обов`язкових податків та зборів.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо розкрадання державних коштів Департаменту процесуального керівництва в особливо важливих кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 769, 00 грн (сімсот шістдесят дев`ять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу Генерального прокурора.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року змінено в частині суми стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора (адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 07 лютого 2025 року у розмірі 2 036 350, 08 грн (два мільйони тридцять шість тисяч триста п`ятдесят гривень вісім копійок).

В решті рішення суду залишено без змін.

13 травня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Кротюком О.В. через підсистему «Електронний суд» подано заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, яким вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 20 000, 00 грн у зв`язку із апеляційним переглядом рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що у відзиві на апеляційну скаргу він просив суд відшкодувати судові витрати на правничу допомогу адвоката, вказане питання судом не вирішено, а тому, оскільки рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог залишено без змін, то є підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

За пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В запереченні на заяву Офіс Генерального прокурора зазначив, що вимога про стягнення 20 000 грн витрат на правничу допомогу є безпідставною та не підтверджена належними доказами: у договорі не наведено детального опису наданих послуг, не доведено їх зв`язок із розглядом справи, складність справи була незначною, а судове засідання тривало лише 38 хвилин. Посилаючись на частину п`яту статті 134 та частину дев`яту статті 139 КАС України, практику Верховного Суду та ЄСПЛ, вказує на обов`язок доведення співмірності, необхідності та обґрунтованості витрат, яких у цій справі не дотримано.

Представник позивача в заяві від 06 червня 2025 року просив розглянути питання без його участі.

Вирішуючи подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 640/26176/19, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ця норма закону кореспондується з частиною сьомою статті 139 КАС України, згідно з якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Про це саме зазначено в частині третій статті 143 КАС України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені умови представником позивача дотримані, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача повідомляв суд про понесені витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн (гонорар адвоката), а відповідна заява подана протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий самий правовий підхід застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Про таке йдеться також в іншій практиці ЄСПЛ, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01): заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Кротюка О.В. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 14/2025.

Умовами цього договору передбачено надання правничої допомоги в Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 640/26176/19.

Також цим договором сторони визначили фіксовану вартість правничої допомоги в розмірі 20 000, 00 грн, яка полягає у наданні консультацій щодо руху апеляційної скарги у справі та процедурі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вивчення апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року, складання відзиву на апеляційну скаргу, представництво клієнта в судовому засіданні під час слухання справи.

Відповідно до платіжної інструкції № P159-0114-3KCM-6990 від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 сплачено вартість правничої допомоги за договором у розмірі 20 000, 00 грн.

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В даній правовій ситуації колегія суддів вважає, що визначений стороною та його адвокатом розмір гонорару у розмірі 20 000, 00 грн є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на конкретні обставини справи.

Згідно з вимогами частини дев`ятої статті 139 КАС України сума відшкодування має відповідати принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності.

Тому, враховуючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, вже сформовану правову позицію позивача під час неодноразового розгляду справи протягом більше п`яти років, обсяг відзиву та його зміст, наданого представником позивача, його участі в одному судовому засіданні, часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000, 00 грн є справедливою та достатньою.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кротюка Олександра Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15, ) витрати на правничу допомогу в сумі 20 000, 00 грн (двадцять тисяч гривень нуль копійок).

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Василенка Я.М.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 11.06.2025.