Справа № 620/4200/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/4200/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

12.04.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований у суді 14.04.2025), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 26.03.2025 № 07-07/291 про відмову їй у встановленні (наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 ;

зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради встановити (надати) їй статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 .

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність оспорюваного рішення відповідача про відмову їй у встановленні (наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 , оскільки вона має право на встановлення їй такого статусу як доньці померлого ОСОБА_2 - охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області, який виконував обов`язки з охорони водопровідної насосної станції № 2 Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради. За фактом його смерті було проведено спеціальне розслідування та 06.06.2022 складено акт за формою Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, затверджений начальником Управління Держпраці у Чернігівській області. На підставі вказаного акту службового розслідування Управлінням поліції охорони в Чернігівській області 30.08.2024 видано довідку про те, що її батько брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та така довідка є підставою для надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 15.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на їх безпідставність. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що необхідно керуватись підпунктом 5 пункту 4 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №740 (далі - Порядок №740), де визначено, що підставою для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є: свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти); довідка за формою згідно з додатком 1, видана Міністерством у справах ветеранів України (Мінветеранів). Законодавством визначено вичерпний перелік суб`єктів, якими може бути видана довідка за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 740, а саме вона повинна бути видана лише Мінветеранів. Позивач при зверненні до Департаменту із заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надала Департаменту копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 740, видану 30.08.2024 Управлінням поліції охорони в Чернігівській області Національної поліції України. Отже, надана позивачем довідка не відповідає законодавчо визначеним критеріям і не може бути прийнята Департаментом в якості підстави для надання позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Позивачка надала відповідь на відзив, в якій зазначає, що не погоджується з доводами відповідача, оскільки вона звернулася до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради із заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України на підставі пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому, до її заяви було додано документи, відповідно до підпункту 4 пункту 4 Порядку № 740, як це передбачено для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема довідку встановленого зразка згідно з додатком 1 до Порядку № 740 від 30.08.2024. У свою чергу зазначає, що у грудні 2024 року вона зверталася до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про встановлення факту безпосередню участь її батька у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Проте, листом від 09.01.2025 № 440/1.3/3.1-25 Мінветеранів повідомило, що батько заявниці ОСОБА_2 загинув під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на посаді охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області, у зв`язку із чим питання про встановлення факту безпосередньої участі у заходах для членів сімей осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не належить до повноважень міжвідомчої комісії.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.05.2002 ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер у віці 54 років, про що 26.04.2022 зроблений відповідний актовий запис № 1174, місце смерті: Чернігівська область, м. Чернігів.

Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Чернігівській області Національної поліції України від 30.08.2024, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, м. Чернігів.

За змістом вказаної довідки вона видана на підставі акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 06.06.2022 та є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

03.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України на підставі пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

До вказаної заяви долучено наступні копії документів: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 26.04.2022; свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13.05.2002; довідка про склад сім`ї № 5328 від 21.08.2024; нотаріально засвідчена копія довідки Управління поліції охорони у Чернігівській з області Національної поліції України від 30.08.2024; акт спеціального розслідування нещасного випадку; трудова книжка ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ; графік трудового розпорядку на березень 2022 року; витяг з наказу № 41о/с від 21.03.2022; лист КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради № 04-014/2474 від 01.08.2024; свідоцтво про смерть № 452 від 14.03.2022; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.03.2022; витяг про несудимість ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_1 .

Листом від 27.03.2025 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повідомив позивача, що враховуючи, що займана ОСОБА_2 посада охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області не відноситься до посад осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, для встановлення відповідного статусу слід керуватись пунктом 6 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Підставою для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої етапі 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є: свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти); довідка за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740 «Про затвердження Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України», видана Міністерством у справах ветеранів України.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною відмову відповідача у встановленні відповідного статусу та видачі посвідчення, звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону №2011-XII визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (стаття 1-2 Закону № 2011-XII).

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Статтею 10-1 Закону № 3551-XII (у редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать:

1) сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;

2) сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність), та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

3) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

4) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання такими добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

5) сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

6) сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать, зокрема, діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Члени сімей осіб, зазначених у пункті 5 частини першої цієї статті (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до органу, уповноваженого встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

У такій заяві зазначаються відомості, необхідні для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).

Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, не володіє такими відомостями (документами), орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.

Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймає рішення про надання відповідного статусу.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті і 10-1 Закону № 3551-XII).

Відповідно до частини другої статті 10-1 Закону № 3551-XII Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740 «Про затвердження Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України» затвердив Порядок № 740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2024 № 416, яка діяла на час виникнення спірних відносин), який визначає процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-XII, деяким категоріям осіб.

Відповідно до пункту 2 Порядку №740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, згідно з цим Порядком надається, зокрема, сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (абзац п`ятий пункту 2 Порядку №740).

За змістом пункту 3 Порядку №740 до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно із підпунктом 4 пункту 4 Порядку №740 для заявників з числа членів сімей осіб (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону:

свідоцтво про смерть або рішення суду про визнання безвісно відсутнім;

документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, і загинула (пропала безвісти) або померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1;

постанова (рішення) відповідної військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (крім випадків, коли особа пропала безвісти).

У свою чергу, згідно із підпунктом 5 пункту 4 Порядку №740 для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону:

свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти);

довідка за формою згідно з додатком 1, видана Мінветеранів.

Тобто, для заявників з числа членів сімей осіб (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII Порядком № 740 вимагається серед інших документів надання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1, а для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII необхідно надати довідку за формою згідно з додатком 1, видану Мінветеранів.

Суд зазначає, що згідно із пунктами 5 - 6 Порядку №740 для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Суд наголошує на тому, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України на підставі пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII, додавши до неї, зокрема довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 740, видану Управлінням поліції охорони у Чернігівській з області Національної поліції України від 30.08.2024, тому позивачка не повинна була надавати відповідачу довідку за формою згідно з додатком 1, видану саме Мінветеранів, оскільки така умова на час спірних правовідносин визначена для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII.

За таких обставин та з урахуванням наведеного вище рішення відповідача від 26.03.2025 № 07-07/291 про відмову у встановленні (наданні) позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 з мотивів ненадання довідки за формою згідно з додатком 1, виданої саме Мінветеранів, не ґрунтується на критеріях, визначених у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України та видати відповідне посвідчення, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради №07-07/291 від 26.03.2025 про відмову позивачці у встановленні статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивачки у даному випадку є належним та ефективним.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається, зокрема, сім`ям військовослужбовців, які, зокрема, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Суд зазначає, за змістом статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать, зокрема, діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття.

Аналогічні положення викладені і в пункті 3 Порядку №740.

З наявних в матеріалах справи документах хоч і підтверджено родинність зв`язків позивачки з померлим батьком, однак не вбачається можливим встановлення наявності (відсутності) у позивачки своєї сім`ї та/або інших обставин, з якими законодавець пов`язує приналежність до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Перевірка цих обставин належить до дискреційних повноважень відповідача, та оскільки з його рішення, яке було предметом судової ревізії не вбачається, що такі перевірялись ним, у суду відсутні повноваження надати оцінку тому, що не було мотивом прийняття оспорюваного у цій справі рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд з метою належного та ефективного захисту прав вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 03.03.2025 про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 12.04.2025 № 2306-3009-7919-7033 позивачкою під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, у зв`язку із чим відшкодуванню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради №07-07/291 від 26.03.2025 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. сплачений ним згідно із квитанцією від 12.04.2025 № 2306-3009-7919-7033.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Відповідач Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43649464; місцезнаходження юридичної особи: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017).

Суддя Марія ДУБІНА