Справа № 260/5095/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5095/24 пров. № А/857/34699/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Ільчишин Н. В.,

Носа С. П.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

представника позивача Радя І. І.,

представника відповідача Крупи-Газуди М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельне управління «Промжитлобуд» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року (прийняте в м. Ужгороді суддею Маєцькою Н. Д.; повне судове рішення складене 15 листопада 2024 року) в адміністративній справі № 260/5095/24 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельне управління «Промжитлобуд» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Будівельне управління «Промжитлобуд» (далі також ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд», Товариство, позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі також ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідач) від 26.06.2024 за № 6103/07-16-07-07;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 26.06.2024 за № 6104/07-16-07-07.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень не взяв до уваги, що земельна ділянка за кадастровим номером :65:001:0077 площею 2,2319 га в спірний період з 02.12.2019 по 01.10.2023 знаходилася у володінні позивача саме на речовому праві постійного користування.

Також, відповідачем проігноровано наведені в письмових поясненнях та запереченнях на акт перевірки, а також не наведено обґрунтовані мотиви відхилення доводів позивача стосовно наявності у нього пільги зі сплати у спірний період земельного податку за земельну ділянку, як такої що знаходилася в його володінні на праві постійного користування землею.

Тому, позивач вважає необґрунтованим висновок контролюючого органу щодо існування за спірний період податкового обов`язку по сплаті орендної плати за землю, поза як акт перевірки, інші матеріали перевірки не наводять обставини, із яких слідує спростування чинності акта постійного користування землею в спірний період та використання позивачем такої земельної ділянки саме для здійснення його господарської діяльності.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що договір та речове право оренди фактично не набрали чинності, поза як земельна ділянка із попереднього користування (постійного користування) у позивача не вилучалася, у його володіння та користування повторно, вже на умовах оренди, не передавалася.

Також зазначає, що в рамках господарських справ за №№ 907/30/22, 907/120/22 та 907/676/23 виконавчим органом територіальної громади міста Ужгорода вже вживаються заходи по стягненню в судовому порядку грошових зобов`язань по оренді земельної ділянки. Як наслідок, позивач опиняється в ситуації, коли в нього виникає майновий обов`язок по сплаті орендної плати як по донарахованих спірними ППР № 1 та 2 грошових зобов`язаннях, так і в рамках вказаних вище судових рішеннях, що фактично тягне за собою подвійних витрат за одне і те саме грошове зобов`язання. Вказане свідчить, що ППР №№ 1 та 2 винесені відповідачем всупереч конституційних приписів статті 61 Основного Закону

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є правомірним, обґрунтованим та винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому просив апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує на те, що позивачем за 2019-2023 роки не подано відповідні податкові декларації та не сплачено до бюджету орендну плату за вказану земельну ділянку.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Також зазначає, що в рамках господарських справ за №№ 907/30/22, 907/120/22 та 907/676/23 виконавчим органом територіальної громади міста Ужгорода вже вживаються заходи по стягненню в судовому порядку грошових зобов`язань по оренді земельної ділянки. Як наслідок, позивач опиняється в ситуації, коли в нього виникає майновий обов`язок по сплаті орендної плати як по донарахованих спірними ППР № 1 та 2 грошових зобов`язаннях, так і в рамках вказаних вище судових рішеннях, що фактично тягне за собою подвійних витрат за одне і те саме грошове зобов`язання. Вказане свідчить, що ППР №№ 1 та 2 винесені відповідачем всупереч конституційних приписів статті 61 Основного Закону

Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що наявність на розгляді господарських справ №№ 907/30/22, 907/120/22 та 907/676/23 не впливає на розгляд цієї справи, оскільки у цій справі предметом спору не є стягнення сум і в разі залишення в силі податкових зобов`язань по оскаржуваних ППР податковим органом будуть враховуватися рішення судів по стягненню орендних плат за 2019 -2023 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на підставі наказу від 01.05.2024 № 423-п, направлень за №№1980/07-16-07-07 та № 1981/07-16-07-07 Головне управління ДПС у Закарпатській області провело документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності обчислення та сплати орендної плати за землю та подання податкової звітності за грудень 2019 року, 2020, 2021, 2022 роки та січень-жовтень 2023 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт від 16.05.2024 № 6355/07-16-07-07/01269129 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд».

Згідно вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд»: п. 285.1 ст. 285, п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України в частині неподання до податкового органу податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітні періоди: грудень 2019 року, 2020, 2021, 2022 роки та січень жовтень 2023 року; пп. 269.1.2 ст. 269, п. 286.2, п. 286.4 ст. 286, п. 287.1, п. 287.4 ст. 287, п. 288.1, п. 288.4 ст. 288, п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України в частині заниження підприємством податкових зобов`язань з орендної плати за землю на загальну суму 5 564 165,51 грн, у тому числі: за 2019 рік (з 02.12.2019 по 31.12.2019) на суму 110 684,87 грн, за 2020 рік на суму 1 346 665,97 грн, за 2021 рік на суму 1 346 665,97 грн, за 2022 рік на суму 1 481 332,56 грн, за 2023 рік (з 01.01.2023 по 01.10.2023) на суму 1 278 816,14 грн.

На підставі акта перевірки від 16.05.2024 № 6355/07-16-07-07/01269129 Головне управління ДПС у Закарпатській області прийняло:

- податкове повідомлення - рішення № 6103/07-16-07-07 від 26.06.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем орендна плата з юридичних осіб, на загальну суму 5 589 170,47 грн, в тому числі 5 564 165,51 грн податкового зобов`язання та 25 004,96 грн штрафних (фінансових) санкцій;

- податкове повідомлення - рішення № 6104/07-16-07-07 від 26.06.2024, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020,00 грн за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що Головне управління ДПС у Закарпатській області мало підстави для призначення та проведення перевірки позивача, оскільки Договір оренди земельної ділянки від 02.12.2019 за кадастровим № :65:001:0077 площею 2,2319 га, укладений між Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради та позивачем був чинний по 01.10.2023, до набрання законної сили рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/825/22.

Проте позивачем податкові декларації з плати за землю за грудень 2019 року, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та за січень - жовтень 2023 року до контролюючого органу не подавалися, податкові зобов`язання з орендної плати за землю за вказані періоди не нараховувалися та не сплачувалися.

Враховуючи викладене, суд вважав, що Головне управління ДПС у Закарпатській області правомірно визначило податкові зобов`язання ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» у розмірі 5 564 165,51 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу, статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Податкового кодексу України (далі ПК України).

Згідно підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата для цілей розділу XII Податкового кодексу України - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками плати за землю є, зокрема, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно підпункту 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Судом встановлено, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі № 907/801/19 визнано укладеним між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради () та ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» () договір оренди земельної ділянки комунальної власності від 02.12.2019 з кадастровим номером :65:001:0077 площею 2,2319 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств по вул. Сергія Мартина (вул. Паризької Комуни), 2 в редакції, яка викладена в резолютивній частині зазначеного судового рішення апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 13.06.2022 у справі № 907/801/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021.

Надалі позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2023 у справі № 907/66/23 позовні вимоги ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» щодо захисту речового права користування земельною ділянкою за кадастровим № :65:001:0077 площею 2,2319 га згідно державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 000199 від 11.02.1999, виданого Ужгородською міською радою задоволено та ухвалено усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації речового права оренди цієї земельної ділянки.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 у справі №907/66/23 апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2023 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 907/66/23 постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2023 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» відмовлено.

При цьому, Верховним Судом у справі № 907/66/23 встановлено, що 11.02.1999 Закритому акціонерному товариству «Будівельне управління «Промжитлобуд» видано державний акт на право постійного користування землею серії та номер ІІ-ЗК 000199, що зареєстрований в книзі записів державний актів на право постійного користування за № 230 на земельну ділянку загальною площею 3,0583 га, яка знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 2.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 01.06.2004 Закрите акціонерне товариство «Будівельне управління «Промжитлобуд» було власником об`єкта нерухомого майна - будівель і споруд літ. А, Б, В, Г, Д, розміщеного у м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 2.

20.08.2004 Закрите акціонерне товариство «Будівельне управління «Промжитлобуд» на підставі договору купівлі-продажу відчужило частину свого нерухомого майна Колективному виробничо-торгівельному підприємству «Дукат». За ініціативою покупця нерухомого майна сформовано земельну ділянку (кадастровий номер :65:002:0036) площею 0,5384 га, відомості про яку внесено до ДЗК. 27.10.2006 ТОВ «Дукат-Ужгород» (правонаступник Колективного виробничого-торгівельного підприємства «Дукат») викупило у міста вказану земельну ділянку.

Так, ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником будівель та споруд по вул. Сергія Мартина (вул. Паризької Комуни), 2, (літери Б, Е. К). Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :65:001:0077.

Надалі ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :65:001:0077.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 у справі № 907/825/22 позов задоволено.

Ухвалено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 0:65:001:0077 площею 2,2319 га, між Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради (), як продавцем, та ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» (), як покупцем, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, розташованої у місті Ужгороді по вулиці Сергія Мартина (Паризької Комуни), № 2, на умовах, які викладені в резолютивній частині вказаного рішення.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 у справі № 907/825/22 залишено без змін.

З наведеного видно, що договір оренди земельної ділянки від 02.12.2019 за кадастровим номером :65:001:0077 площею 2,2319 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств по вул. Сергія Мартина (вул. Паризької Комуни), 2 (далі - Договір оренди) укладений між Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради та ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» був чинним по 01.10.2023, до набрання законної сили рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/825/22.

Пунктом 5 Договору оренди встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2019 рік становить 19 238 085,24 грн згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданої відділом в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області № 1752 від 13.05.2019.

Пунктами 10, 11, 12 Договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі у грошовій формі та становить 1 346 665,97 грн на рік. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця в розмірі 112 222,16 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов Договору оренди чи продовження його дії.

Згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2023 № 6-28-0.222-323/2-23 Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становить за 2019 рік - 1,0; за 2020 рік - 1,0; за 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножатті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення).

За інформацією Державної служби статистики України індекс споживчих цін за 2022 рік становить 126,6% (лист Держстату від 10.01.2023 № 09.1-03/10-23).

Згідно абз. 2 п. 289.2 ст. 289 ПК України у разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Отже, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік становить 1,15.

Враховуючи викладене, значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :65:001:0077 площею 2,2319 га становить за 2019 - 2021 роки 19 238 085,24 грн, за 2022 рік - 21 161 893,76 грн та за 2023 рік - 24 336 177,82 грн.

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Пунктом 289.2 статті 289 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок.

Відповідно до пункту 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до пункту 286.4 статті 286 ПК України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно пункту 287.4 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Суд зазначає, що позивачем податкові декларації з плати за землю за грудень 2019 року, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік та за січень - жовтень 2023 року до контролюючого органу не подавалися, податкові зобов`язання з орендної плати за землю за вказані періоди не нараховувалися та не сплачувалися.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління ДПС у Закарпатській області правомірно визначило податкові зобов`язання ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» у розмірі 5 564 165,51 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних користувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Отже, чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності у розумінні положень пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Таким чином, пільга, на яку посилається позивач, передбачена пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України, яка передбачає звільнення платників єдиного податку від обов`язку нарахування та сплати податку на майно в частині земельного податку за землі, що використовуються платниками єдиного податку першої-третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку), в даному випадку не застосовується.

Щодо посилання позивача на те, що він користувався земельною ділянкою кадастровий номер :65:001:0077 площею 2,2319 га на підставі речового права постійного користування, яке є чинним та не скасованим суд зазначає, що такі обставини не можуть вважатися преюдиційними до спірних правовідносин, оскільки предметом дослідження у цій адміністративній справі не був договір оренди земельної ділянки комунальної власності від 02.12.2019 між позивачем та Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради, який визнано укладеним постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі № 907/801/19.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління ДПС у Закарпатській області мало підстави, передбачені Податковим кодексом України, для призначення та проведення перевірки ТДВ «Будівельне управління «Промжитлобуд» і оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Будівельне управління «Промжитлобуд» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року в адміністративній справі № 260/5095/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 13.06.25