Справа № 620/15435/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 85 від 11.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.11.2024 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідці управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації № 08-28/4042 від 29.10.2024.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 85 від 11.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.11.2024 пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідці управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації № 08-28/4042 від 29.10.2024.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 11.06.2025.

30.04.2025 б/н до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебувала на обліку, як отримувач пенсії за віком, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 23.02.2009.

З 01.12.2022 позивача переведено на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.11.2024 позивачем до відповідача-1 подана заява про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - Відповідач 2) та прийнято рішення від 11.11.2024 № 85 про відмову у перерахунку пенсії, з урахуванням того, що стаж державного службовця на вищезазначених посадах складає 11 років 01 місяць 06 днів. Підставою відмови у призначенні пенсії державного службовця, відповідач-2 зазначив, що позивач у період з 23.02.2009 по 30.11.2022 отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, тому відсутні підстави для призначення пенсії державного службовця із врахуванням довідки від 29.10.2024 № 08-28/4042.

Не погодившись з таким рішенням позивачка звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що навіть з урахуванням того, що позивачка раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ, не позбавляє її права перейти з пенсії за віком, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію за віком в межах дії Закону № 889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом, тому відповідач-2 протиправно відмовив позивачці у переведенні на пенсію за віком за нормами Закону № 889-VIII з тих мотивів, що вона вже використала своє право на вказаний вид пенсії.

Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано того, що оскільки розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача здійснювалось за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.11.2024 пенсію державного службовця. Також, наголошено і на тому, що вказані позивачем обставини, не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії, адже станом на 01.05.2016, позивач вже не перебувала на державній службі, тому вимога в 10 років стажу на неї не розповсюджується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи, станом на 01 травня 2016 року, певного стажу державної служби (10 років та вимога на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Мінімальний розмір страхового стажу для жінок становить 31 рік (частина перша статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Таким чином, із набранням чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсій та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, як вже було зазначено вище, відповідно Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII, оскільки таке право пов`язане з наявністю в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, колегія суддів зазазначає, що страховий стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 11 років 1 місяць 6 днів, тобто, умова в 10 років стажу виконана, проте, для реалізації цих положень, необхідно щоб станом на 01.05.2016, така особа займала посаду державної служби, однак, згідно матеріплів справи, позивач була звільнена з посади головного спеціаліста УПСЗН з 15.09.2009. Водночас, для реалізації іншої підстави для призначення такого виду пенсії, а саме, стажу 20 років, віднесених до посад державної служби, немає, позаяк, страховий стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 11 років 1 місяць 6 днів.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ.

Тож, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач-2 протиправно відмовив позивачці у переведенні на пенсію за віком за нормами Закону № 889-VIII, є помилковим.

Суд першої інстанції не перевірив та не надав правової оцінки на підставі належних та допустимих доказів обставинам, з якими норми Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII, оскільки таке право пов`язане з 1) наявністю в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 2) 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Натомість, наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, що є ключовим для правильного вирішення даного спору.

Також, судом першої інстанції не було враховано, що заяву про призначення пенсії за віком було розглянуто саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 11.11.2024 № 85 про відмову у перерахунку пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним органом у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію позивачу відповідно до поданої ним заяви, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивача. Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні йому пенсії, а тому, і відсутні правові підстави для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Проте, у даному випадку, вказані висновки суду не впливають на вирішення спору, позаяк, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Ураховуючи зазначене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, а висновки суду першої інстанції є помилковими та ухваленими з неповним з`ясуванням всіх обставин справи та порушенням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги відповідача знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко