Справа № 333/9988/24
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/9988/24
Провадження № 2-а/333/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу №333/9988/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно уточненої позовної заяви від 15.05.2025 року позивач просив суд скасувати постанову серії ЕНА №3435985 від 08 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відносно нього 08 листопада 2024 було складено постанову серії ЕНА №3435985 за порушення п.8.7.3.е (порушення проїзду світлофору Запоріжжя, вул.Олександра Говорухи, 36) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. Позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення порушена відносно нього неправомірно, винесена постанова є протиправною, складена з численними порушеннями та немає доказів на підтвердження даного порушення. Так, у п.7 постанови вказується, що до постанови додається «Motorola Solution vb 400 471553». Фактично даним пристроєм є нагрудна камера поліцейського Овсяннікова В.В., яка не могла здійснювати фіксацію порушення фізично, оскільки вмикається лише під час спілкування поліцейського з громадянином. Відтак, подію не було зафіксовано, а відтак його провину не доведено. Оскаржувана постанова не містить відповідного посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Крім того позивач зазначає, що на місці зупинки пояснював поліцейському, що у цей день він рухався по вул. О.Говорухи в м. Запоріжжі (Комунарський р-н) у крайній правій смузі руху (дорога має дві смуги для руху в одному напрямку), під час виконання повороту вправо (по вул. Радгоспній, 36) він рухався по «стрілці повороту». До 08.11.2024 на цій ділянці руху на світофорі було встановлено додаткову табличку (зелена стрілка, нанесена на білій табличці), з розташуванням справа від світлофора. Вказана табличка дозволяє рух праворуч з крайньої правої смуги на червоний сигнал світлофору, за умови пропуску/надання переваги у русі для транспортних засобів, які рухаються зліва. Відповідно, виконуючи вимоги таблички та після пропуску КТЗ, які рухалися зліва (виконували поворот) він продовжив рух (виконував поворот вправо), після чого позаду побачив миготливий сигнал червоного та синього кольору поліцейської машини, вимоги якої він зрозумів як вимогу про зупинку, що і здійснив у безпечному місці, з дотриманням вимог ПДР України. Так, норма абзацу 3 пункту 8.7.3.е ПДР України передбачає: «Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух». Згідно абз.2 п.8.7. ПДР України передбачено: «На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору». Отже, наявність таблички з намальованою зеленою стрілкою дозволяє поворот праворуч при червоному сигналі світлофора за умови відсутності перешкод для інших учасників дорожнього руху. Отже, наявність таблички з намальованою зеленою стрілкою дозволяє поворот праворуч при червоному сигналі світлофора.

12 грудня 2024 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого представник відповідача просив суд відмовити в його задоволенні виходячи з такого. 08.11.2024 року під час несення служби інспектором поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. «е» ПДР України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, інспектором було оголошена причина зупинення, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з відзивом додано відеозапис зі службового відео-реєстратора, на якому зафіксовано подію, визначену у постанові про адміністративне правопорушення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, визначені в уточненій позовній заяві від 15.05.2025 року і просив їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи повідомлений судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник відповідача скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на адміністративний позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08.11.2025 року поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП винесено постанову серії ЕНА №3435985 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та останнього було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

У постанові серії ЕНА №3435985 від 08.11.2025 року зазначено, що 08.11.2024 року о 12:07 в м.Запоріжжя, вул.Олександра Говорухи, 36, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC, днз НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Отже, за диспозицією частини другої статті 122 КУпАП відповідальність, зокрема, настає за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України.

В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи, що він рухався по вул. О.Говорухи в м. Запоріжжі (Комунарський р-н) у крайній правій смузі руху (дорога має дві смуги для руху в одному напрямку), під час виконання повороту вправо (по вул. Радгоспній, 36) він рухався по «стрілці повороту».

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сукупність досліджених по справі доказів повністю спростовують позицію позивача щодо не порушення ним Правил дорожнього руху України. Так, відповідачем до суду надано відеозапис, який підтверджує факт проїзду водієм ОСОБА_1 перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, і звідси порушення вимог п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України. Крім того, інформація з наданого відеозапису спростовує твердження позивача щодо його руху по стрільці зеленого кольору, яка дозволяла поворот праворуч. Також з відеозапису встановлено, що інспектором поліції водію ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою , зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості враховуються судом при винесенні рішення.

При цьому, суд вважає наданий відеозапис належним та допустимим доказом при розгляді питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він є змістовним, узгоджується з поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, та поясненнями представника відповідача, наданими у відзиві на позов.

Згідно положень п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи викладене вбачається, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними доказами доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем вимог п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду.

Крім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст.283 КУпАП.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено на позивача відповідно до статті 33 КУпАП та у межах, передбачених санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст.122, 246, 248, 287-289, 291 КУпАП, ст.ст.5-14, 72-76, 242, 246, 250-251, 255, 293, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков