Справа № 640/1889/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 рокусправа № 640/1889/21
Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Кривута М.П.,

за участю сторін:

представника позивача Лісунової А.А.,

представника відповідача Совпель Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (місцезнаходження: Залізничне шосе, 6, м. Київ, 01103; ) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 05.11.2020 № 4.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Тому Окружний адміністративний суд міста Києва на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ надіслав адміністративну справу №640/1889/21 до Київського окружного адміністративного суду. У подальшому Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав судові справи Львівському окружному адміністративному суду.

Справа надіслана Київським окружним адміністративним судом до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 26.03.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі за вхідним №25655.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №640/1889/21 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Братичак У.В.

Ухвалою судді від 31.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/1889/21. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач прийняв спірне ППР на підставі висновку про нібито порушення позивачем вимог п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в частині відсутності підстав для бюджетного відшкодування задекларованої суми ПДВ на рахунок платника у банку за липень 2020 року. Відповідно, спірним ППР позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ в розмірі 1100000 грн.

Позивач не погоджується із твердженнями відповідача, повідомляє, що ГУ ДПС у м. Києві не встановлено будь-яких фактів, що свідчили б про неправильне визначення Товариством суми від`ємного значення ПДВ попередніх звітних періодів в декларації, недостовірність суми бюджетного відшкодування, не наведено жодних доказів та обставин, які б підтверджували невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Товариства, акт перевірки також не містить зауважень до оформлених первинних документів, складених між ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «ВІВА ДЕКОР», а за відповідною господарською операцією складені та зареєстровані податкові накладні.

Зазначає, що фактично висновки відповідача обґрунтовані лише тим, що оскільки у позивача станом на 01.07.2020 була наявна заборгованість перед ТОВ «ВІВА ДЕКОР», відтак грошові кошти, які були сплачені у липні на користь цього контрагента, нібито зараховані в зменшення цієї заборгованості, а тому відсутні платіжні доручення щодо сплати контрагенту ТОВ «Віва Декор» за поставку товарів (шпалери) за липень 2020 року.

Однак, такі висновки суперечать наданим під час перевірки первинним документам, зокрема платіжним дорученням №1506 від 08.07.2020, №1517 від 14.07.2020, №1528 від 20.07.2020, №1512 від 10.07.2020, які містять призначення платежу та оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 за липень 2020 року. Позивач вказує, що законодавством не передбачено, що для отримання права на бюджетне відшкодування ПДВ, весь поставлений попередньо товар повинен бути оплачений і кредиторська заборгованість перед контрагентом повинна бути відсутня.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) вимог п. 200.4 ст.200 Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року і, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Кодексу ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 1 100 000 гривень. Вказане порушення полягає в наступному.

ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) (Продавець) та ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу від 14.01.2020 №140120Л, відповідно до якого ТОВ «ВІВА ДЕКОР» постачає для ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» товар - шпалери. Проведеним аналізом даних, що містяться в ІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, первинних документів та даних бухгалтерського обліку платника встановлено, що ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) в адресу ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) у липні 2020 року оформлено податкові накладні на загальну суму 38 515 736,20 грн., у т.ч. ПДВ 6 419 289,36 гривень. Суму податку на додану вартість за вищезазначеними податковими накладними ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» включено до податкового кредиту за липень 2020 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за липень 2020 року. В бухгалтерському обліку вищезазначені операції відображено наступним чином: Дт 281 Кт 631, Дт 6442 Кт 631, Дт 209 Кт 631, Дт 6442 Кт 631, Дт 631 Кг 311.

Відповідно до інформації, що міститься у картці по рахунку 631 по взаємовідносинах із ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за липень 2020 року, встановлено, що станом на 01.07.2020 обліковується кредиторська заборгованість всього у сумі 15 554 854,75 гривень. ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) сплачено в адресу ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) у липні 2020 року 7 250 000,00 грн (в рахунок погашення заборгованості, наявної на 01.07.2020), про що свідчать наступні платіжні доручення: №1506 від 08.07.2020, №1517 від 14.07.2020, №1528 від 20.07.2020, №1512 від 10.07.2020. Відповідно до інформації, що міститься в картці по рахунку 631 по взаємовідносинах із ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за липень 2020 року, встановлено, що кредиторська заборгованість станом на 31.07.2020 становить 46 820 590,95 гривень. Таким чином, встановлено відсутність у ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» платіжних доручень на сплату ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за постачання товарів (шпалери) за липень 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Від позивача надійшла відповідь на відзив та письмові пояснення, у яких підтримано позовні вимоги.

Протокольною ухвалою суду від 05.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (), зареєстроване як юридична особа, дата запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.10.2017, номер запису: 0025762.

Видами діяльності підприємства є: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.53 Роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для стін і підлоги в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року, за результатами якої складено акт перевірки від 12.10.2020 №174/26-15-07-04-03/41689547.

Згідно з вказаним актом контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) вимог п. 200.4 ст.200 Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року і, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Кодексу ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 1 100 000 гривень.

З огляду на виявлені порушення, на підставі акта перевірки від 12.10.2020 №174/26-15-07-04-03/41689547, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення:

- від 05.11.2020 № 4, яким ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ в загальному розмірі 1 100 000,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - ПК України).

Згідно з пунктом 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2.); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3.); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4.); подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (підпункт 16.1.5.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, згідно з вимогами пунктів 44.3 та 44.4 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Відповідно до п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу;

4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;

5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону;

6) особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством;

7) особа, що уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції.

Згідно з ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України визначено дату виникнення податкових зобов`язань.

Так, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

За змістом п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено ст. 200 ПК України, яка вказує, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбанням товарів (робіт, послуг), при цьому виникнення у платника податків права формування податкового кредиту пов`язане з датою тієї події, що відбулася раніше, до якої поряд з датою отримання платником податку товарів віднесено дату списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату відповідних товарів.

Пункт 200.4 ст. 200 Кодексу надає право платнику податку на включення суми податку на додану вартість до розрахунку бюджетного відшкодування за умови фактичної сплати податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

В основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари/послуги, а якщо постачальник - нерезидент, то з бюджетом (у частині податку на додану вартість).

Водночас, пунктом 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) виключено; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Так, як встановлено судом вище, відповідно до акту перевірки від 12.10.2020 №174/26-15-07-04-03/41689547 Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року, в ході якої контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) вимог п. 200.4 ст.200 Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року і, відповідно до п. 200.14 ст. 200 Кодексу ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 1 100 000 гривень.

Виявлене порушення з позиції відповідача полягає в наступному.

ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) (Продавець) та ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу від 14.01.2020 №140120Л, відповідно до якого ТОВ «ВІВА ДЕКОР» постачає для ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» товар - шпалери. Проведеним аналізом даних, що містяться в ІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, первинних документів та даних бухгалтерського обліку платника встановлено, що ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) в адресу ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) у липні 2020 року оформлено податкові накладні на загальну суму 38 515 736,20 грн., у т.ч. ПДВ 6 419 289,36 гривень. Суму податку на додану вартість за вищезазначеними податковими накладними ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» включено до податкового кредиту за липень 2020 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з ПДВ за липень 2020 року. В бухгалтерському обліку вищезазначені операції відображено наступним чином: Дт 281 Кт 631, Дт 6442 Кт 631, Дт 209 Кт 631, Дт 6442 Кт 631, Дт 631 Кг 311.

Відповідно до інформації, що міститься у картці по рахунку 631 по взаємовідносинах із ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за липень 2020 року, встановлено, що станом на 01.07.2020 обліковується кредиторська заборгованість всього у сумі 15 554 854,75 гривень. ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) сплачено в адресу ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) у липні 2020 року 7 250 000,00 грн (в рахунок погашення заборгованості, наявної на 01.07.2020), про що свідчать наступні платіжні доручення: №1506 від 08.07.2020, №1517 від 14.07.2020, №1528 від 20.07.2020, №1512 від 10.07.2020. Відповідно до інформації, що міститься в картці по рахунку 631 по взаємовідносинах із ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за липень 2020 року, встановлено, що кредиторська заборгованість станом на 31.07.2020 становить 46 820 590,95 гривень. Таким чином, контролюючим органом встановлено відсутність у ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» платіжних доручень на сплату ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) за постачання товарів (шпалери) за липень 2020 року.

Водночас, надаючи правову оцінку таким висновкам відповідача, суд зауважує, що в ході перевірки ГУ ДПС у м. Києві не встановлено будь-яких фактів недостовірності суми бюджетного відшкодування, а також того, що господарські операції у липні 2020 року між ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (код 41689547) та ТОВ «ВІВА ДЕКОР» (код 31843672) не відбулися, не наведено жодних доказів та обставин, які б підтверджували невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Товариства, акт перевірки також не містить зауважень до оформлених первинних документів, складених між ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «ВІВА ДЕКОР», а за відповідними господарськими операціями контрагентом позивача складені та зареєстровані податкові накладні.

Натомість, суд зазначає, що фактично доводи відповідача про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодуванні ПДВ за липень 2020 розу зводяться до того, що, на думку, контролюючого органу, перерахування в липні 2020 року коштів у сумі 7 250 000,00 грн постачальнику - ТОВ «ВІВА ДЕКОР», враховано як зменшення кредиторської заборгованості, наявної на 01.07.2020 за оприбуткованими та неоплаченими товарами.

Разом з тим, такі аргументи відповідача не приймаються судом до уваги з огляду на те, що з платіжних доручень №1506 від 08.07.2020, №1517 від 14.07.2020, №1528 від 20.07.2020, №1512 від 10.07.2020 вбачається призначення платежу «за товари згідно з договором 140120Л від 14.01.2020». Крім цього, з аналізу оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за липень 2020 року чітко видно, що позивач оплачував у липні саме поставки товару, здійснені у цьому місяці, а не у попередніх місяцях. Зокрема, у липні 2020 року ТОВ «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» оплатило поставки №ВДТ-0000708, №ВДТ-0000709 від 02.07.2020, №ВДТ-0000739 від 08.07.2020, №ВДТ-0000740, №ВДТ-0000743 від 09.07.2020 та №ВДТ-0000770 від 15.07.2020 на загальну суму 7 250 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 1 208 333,33 грн. Дана оборотно-сальдова відомість надавалася і під час перевірки, однак відповідач безпідставно не врахував її при винесенні оскаржуваного рішення.

На переконання суду, сторони вправі самостійно погодити порядок розрахунків за поставлені товари і позивач не був зобов?язаний здійснювати оплату насамперед за поставки, здійснені у попередніх періодах.

З даного приводу слід погодитися з доводами позивача про те, що чинним законодавством не передбачено, що для отримання права на бюджетне відшкодування ПДВ, у платника податків повинна бути повністю відсутня кредиторська заборгованість перед контрагентом за попередні періоди. При цьому, надання оцінки порядку проведення розрахунків між суб?єктами господарювання у випадку їх здійснення у відповідності до вимог чинного законодавства не відноситься до компетенції податкового органу.

Отже, сплативши у липні 2020 року в вежах виконання договору 140120Л від 14.01.2020 суму ПДВ у розмірі 1 100 000,00 грн та маючи відповідну суму від`ємного значення з ПДВ (переплати), позивач правомірно заявив та обґрунтовано очікував на зарахування вказаної суми бюджетного відшкодування на власний рахунок.

При цьому, відповідачем не доведено правомірність своїх висновків про відмову у наданні позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене та даючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд дійшов переконання, що такі не відповідають критеріям, встановленим ст.2 КАС України та прийняті з порушенням положень ПК України, а тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані сторонами, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В матеріалах справи наявні копії: рамкового договору №25-АА/2020 про надання послуг, додатку 1 до Договору №25-АА/2020, переліку наданих послуг щодо супроводу судового спору №640/1889/21 (період з 01.01.2021 по липень 2021 року), рахунка на оплату UA-21429 від 12.07.2021 на суму 79 134,48 грн, платіжного доручення №2104 від 13.07.2021 на суму 79 134,48 грн, акта приймання-передачі послуг від 13.07.2021, переліку наданих послуг щодо супроводу судового спору №640/1889/21 (період з квітня 2025 року по червень 2025 року), рахунка на оплату від 27.05.2025 на суму 56 186,46 грн, платіжної інструкції №265 від 27.05.2025 на суму 56 186,46 грн, акта приймання-передачі послуг від 27.05.2025.

Суму у розмірі 135 320,94 грн (79 134,48 грн + 56 186,46 грн) позивач просить стягнути з відповідача.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми.

Беручи до уваги складність справи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 20000 грн 00 коп.

Щодо сплаченого позивачем судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 05.11.2020 № 4.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (місцезнаходження: Залізничне шосе, 6, м. Київ, 01103; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011) сплачений судовий збір в сумі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВА ДЕКОР ТРЕЙДІНГ» (місцезнаходження: Залізничне шосе, 6, м. Київ, 01103; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2025.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна