Справа № 260/9871/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/9871/23 пров. № А/857/22624/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року (головуючий суддя: Плеханова З.Б., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 15.11.2023 звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 1) з 01.06.2022 року по 01.07.2022 року, щодо нарахування та виплати заробітної плати /грошового забезпечення без обчислення посадового окладу 2940 гривень та окладу за військовим званням, що відповідає 1 тарифному розряду з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року, а також без врахування розпорядження Міністра оборони України № 248/1210 від 04.03.2022 року, яким встановлено розмір щомісячної премії, для солдат в розмірі 680% посадового окладу, тобто 19992 гривні, а також без врахування надбавки 30 000 гривень до заробітної плати (грошового забезпечення) передбаченої Постановою КМУ 28 лютого 2022 р. № 168;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з 01.07.2022 року по 01.02.2023 р., щодо нарахування та виплати заробітної плати / грошового забезпечення без обчислення посадового окладу 2940 гривень та окладу за військовим званням, що відповідає 1 тарифному розряду з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року, а також додаткових видів грошового забезпечення передбачених законодавством та розрахованих від посадового окладу 2940 гривень, а також без врахування розпорядження Міністра Оборони України № 248/1210 від 04.03.2022 року, яким встановлено розмір щомісячної премії, для солдат в розмірі 680% посадового окладу, тобто 19992 гривні, а також без врахування надбавки 30 000 гривень до заробітної плати (грошового забезпечення) передбаченої Постановою КМУ 28 лютого 2022 р. № 168;

зобов`язати Відповідача 1 з 01.06.2022 року по 01.07.2023року нарахувати та виплати заробітну плату /грошове забезпечення з обчисленням посадового окладу 2940 гривень та окладу за військовим званням, що відповідає 1 тарифному розряду з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року, а також з нарахуванням та виплатою щомісячно 19992 гривень згідно розпорядження Міністра Оборони України № 248/1210 від 04.03.2022 року, яким встановлено розмір щомісячної премії, для солдат в розмірі 680% посадового окладу, тобто 19992 грн, а також з нарахуванням та виплатою надбавки 30 000 гривень до заробітної плати (грошового забезпечення) передбаченої Постановою КМУ 28 лютого 2022 р. № 168;

зобов`язати Відповідача 2 з 01.07.2022 року по 01.02.2023 року нарахувати та виплати заробітну плату /грошове забезпечення з обчисленням посадового окладу 2940 гривень та окладу за військовим званням, що відповідає 1 тарифному розряду з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року, а також додаткових видів грошового забезпечення передбачених законодавством та розрахованих від посадового окладу 2940 гривень, а також з нарахуванням та виплатою 19992 гривень згідно розпорядження Міністра Оборони України № 248/1210 від 04.03.2022 року, яким встановлено розмір щомісячної премії, для солдат в розмірі 680% посадового окладу, тобто 19992 гривні, а також з нарахуванням та виплатою надбавки 30 000 гривень до заробітної плати (грошового забезпечення) передбаченої Постановою КМУ 28 лютого 2022 р. № 168.

Через систему Електронний суд, 02 липня 2024 року до суду, від представника позивача, надійшла уточнена позовна заява, яка ухвалою суду від 05.07.2024 року повернута без розгляду, оскільки містила нову позовну вимогу немайнового характеру, яка стосується обставин, що характеризуються самостійним предметом спору та правовими підставами для звернення до суду, що вказує на одночасну зміну предмета та підстави позову, що адміністративно-процесуальним законом не допускається.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 з 04.03.2022 року по 26.05.2022 року щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу без обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 з 04.03.2022 року по 26.05.2022 року, нарахувати та виплати грошове забезпечення позивачу з обчисленням посадового окладу та окладу за військовим званням з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з 01.06.2022 року по 01.02.2023 р., щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу в сумі 522 грн 05 коп, без врахування посадового окладу та окладу за військовим званням, що має відповідати 1 тарифному розряду з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 з 01.06.2022 року по 01.02.2023 року, нарахувати та виплатити грошове забезпечення позивачу з врахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня календарного 2022 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася Військова частина НОМЕР_1 та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04 березня 2022 року до Військової частини НОМЕР_2 і отримав військове звання - солдат.

У квітні 2022 року позивач приймав участь в бойових діях.

Згодом позивача було переведено до Військової частини НОМЕР_1 , яка також сплачувала позивачу грошове забезпечення та надбавки, передбачені постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з роздруківки з банку, відповідачі виплачували позивачу грошове забезпечення без включення надбавки, передбаченої постановою КМУ № 168 в розмірі 30000 грн та 100 000 грн пропорційно днів знаходження в зоні бойових дій.

В лютому 2023 року позивача було переведено в іншу військову частину, яка йому сплачувала поточні виплати грошового забезпечення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час проходження військової служби позивачу виплачено у меншому, ніж законодавчо належало, розмірі щомісячне грошове забезпечення, допомоги на оздоровлення, та інші виплати, оскільки відповідачем неправильно обраховано розмір місячного грошового забезпечення, який є розрахунковою величиною для вказаних виплат, так як грошове забезпечення нараховувалося із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (далі Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 в первинній редакції встановлювалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містили примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Тобто, вказані додатки до пункту 4 Постанови № 704 дублювали положення пункту 4 Постанови № 704 в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Постанова № 704 набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Вказана постанова набрала чинності 24 лютого 2018 року.

Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відповідно, відновлено редакцію пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та якою визначалось граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановлений на 1 січня відповідного року, але не менше 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року.

Водночас, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти, віднесено до базового державного соціального стандарту.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

При цьому, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Відповідно до частини 3 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2022» змінювався прожитковий мінімум з 01 січня відповідних років.

Отже, оскільки прожитковий мінімум як базовий державний стандарт змінений законодавцем у 2022 році, а тому для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, на думку суду апеляційної інстанції, підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в редакції чинній до внесення змін Постановою № 103 із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідні роки).

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 11 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, та не заперечується відповідачами, що за даними архівних відомостей особистої картки грошового забезпечення за 2022-2023 роки, позивачу у спірні періоди грошове забезпечення розраховувалося виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року.

Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування відповідачем у 2022 році та 2023 році розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення, є протиправним.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем неправильно обраховано розмір грошового забезпечення позивачу, так як таке нараховувалося та виплачувалося із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, а не на 01 січня 2022 року. А тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати відповідачів за спірні періоди нарахувати та виплати грошове забезпечення позивачу з обчисленням посадового окладу та окладу за військовим званням з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня 2022 року.

Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 260/9871/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін