Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження №ЗД/380/19/25
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

13 червня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі заявник) із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого листа Сколівського районного суду Львівської області № 453/1122/23, виданого 13.11.2024 про стягнення з Приватного підприємства «Профіт» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 6% річних за простим векселем серії АА №2127648 від 29.09.2010 на суму 347414,00 грн за період від 30.09.2015 по 05.07.2023 у розмірі 408615 (чотириста вісім тисяч шістсот п`ятнадцять) грн 67 коп., який виконується у рамках виконавчого провадження №76778352 (Зведене виконавче провадження №76778850);

- зупинити реалізацію арештованого майна у зведеному виконавчому провадженні №76778850, а саме: об`єкта нерухомого майна - Нежитлової будівлі сервісного обслуговування водіїв (будівля мотелю «Вікінг») А-3, заг. пл. 804,6 кв. м., РНМ 45, за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Нижнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, 1б, належне Приватному підприємству «Профіт» () на праві власності, що здійснюється Державним підприємством «СЕТАМ» на електронних торгах (Лот в системі «СЕТАМ» №577784).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича перебувають виконавчі провадження №АСВП: 76778352, 76778566, 76778733 від 12.12.2024, відкритих на виконання судових рішень у справі №453/1122/23, стягувачем у яких є ОСОБА_2 , а боржник Приватне Підприємство «Профіт». Заявником у цій справі є ОСОБА_1 , який є співзасновником та власником 1/2 частки у статутному капіталі боржника, Приватного підприємства «Профіт», що вказує на наявність інтересу заявника у зазначених виконавчих провадженнях. Цим підтверджується наявність матеріального інтересу заявника у даній справі, а також права вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича. Заявник вказав, що йому стало відомо про наявність звіту з незалежної оцінки майна від 11.03.2025 - нежитлової будівлі сервісного обслуговування водіїв (будівля мотелю «Вікінг») А-3, заг. пл. 804,6 кв. м., РНМ 45, за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Нижнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, 1б (далі нежитлова будівля). У звіті вартість нежитлової будівлі станом на 26.02.2025 склала 12763100,00 грн (вартість об`єкта без ПДВ 10637916,67 грн). Приватним виконавцем на 21.04.2025 призначені торги з реалізації арештованого майна боржника, ціна нежитлової будівлі на торгах вказана згідно зі звітом від 11.03.2025. У зв`язку із неподанням заявок про участь у трогах, приватний виконавець призначив повторно торги з реалізації арештованого майна на 22.05.2025, де ціна майна вказана 9040529,17 грн. Однак і вказані торги не відбулися, у зв`язку із чим приватним виконавцем втретє призначено торги на 23.06.2025 із стартовою ціною майна 7445141,67 грн. Заявник зауважив, що у 2023 році вартість нежитлової будівлі склала 12279800,00 грн при курсі валют 36,5686 грн за 1 долар США. Таким чином, за період з лютого 2023 року по лютий 2025 року вартість об`єкта зменшилась на 80 962,585 доларів США, що становить 24,11% від первісної оцінки об`єкта, здійсненої у лютому 2023 року . Таким чином, оцінка арештованого майна є явно заниженою порівняно з ринковою вартістю об`єкта, а також з урахуванням розташування об`єкта та інших обставин, що впливають на ціноутворення. Результати такої оцінки є незаконними та підлягають скасуванню.

Заявник зазначає, що оскільки наразі під час розгляду даної справи Львівським окружним адміністративним судом, зазначений об`єкт все ще виступає предметом торгів, існує ризик відчуження такого майна, зокрема, за заниженою ціною, до ухвалення рішення у справі. Станом на момент подання заяви про забезпечення позову на веб-сайті ДП «СЕТАМ» наявні відомості стосовно реєстрації двох учасників (заявки від 27.05.2025 та 03.06.2025), які наразі очікують підтвердження участі у торгах.

Таким чином, призначення дати проведення електронних торгів на 23.06.2025, на яких може бути здійснена реалізація вказаного майна Приватного підприємства «Профіт», свідчить про фактичну можливість реалізації майна, що здійснюється після визначення його вартості, з якою позивач не погоджується та заперечуватиме у межах справи про визнання дій приватного виконавця протиправними. За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову до подання позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав Приватного підприємства «Профіт» та ОСОБА_1 , адже у такому випадку до набрання законної сили рішенням суду відбудеться процедура реалізації майна боржника через електронні торги, що потребуватиме додаткових зусиль та витрат для відновлення порушеного права.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до частини 2 статті 152 КАС України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.

Пунктом 1 частини 1 статті 153 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом

З викладених норм висновує, що під час розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви суд повинен дослідити предмет позову, підстави його забезпечення, співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також встановити чи подана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви за правилами підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1).

Публічно-правовий спір це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2).

Згідно з частинами 1 і 4 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Із змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви суд встановив, що предметом майбутнього спору буде оскарження звіту з незалежної оцінки від 11.03.2025 щодо оцінки нежитлової будівлі Приватного підприємства «Профіт» у межах справи про визнання дій приватного виконавця протиправними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 №821/197/18/4440/16, у пункті 31 зазначено, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснював відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна та дії щодо оцінки чи результати визначення вартості чи оцінки майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного приписами частини 1 статті 287 КАС України, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас відповідно до частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №826/12964/17 зазначила, що юрисдикція спорів про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема, від суду, який видав виконавчий документ, при цьому, якщо закон установлює інший, ніж за правилами адміністративного судочинства, порядок судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо розгляду скарг.

Також, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2019 у справі №911/100/18 викладено правову позицію, відповідно до якої законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною 1 статті 287 КАС України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Водночас суд звертає увагу, що у постанові від 03.04.2024 у справі №640/15456/21 Верховний Суд, зокрема, зазначив: «... у рамках зведеного виконавчого провадження №НОМЕР_2 об`єднано виконання виключно наказів, виданих Господарським судом міста Києва на підставі судових рішень у справах №910/21454/17, №910/7252/17 та №910/20947/17, що ухвалені за правилами господарського судочинства, а тому факт об`єднання виконавчого провадження №НОМЕР_1 у зведене виконавче провадження №НОМЕР_2 не впливає на застосування загального правила, передбаченого частиною 1 статті 74 КАС України, частиною 1 статті 339, статті 340 Господарського процесуального кодексу України, щодо можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби саме до суду, який видав виконавчий документ....».

Із змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви та долучених до неї доказів суд встановив, що оцінка майна Приватного підприємства «Профіт» здійснена в межах виконавчого провадження №76778352, відкритого 12.12.2024 на підставі виконавчого листа від 13.11.2024 №453/1122/23, виданого Сколівським районним судом Львівської області. Виконавче провадження №76778352 разом із виконавчими провадженнями №76778566, №76778733 від 12.12.2024 приєднані до зведеного виконавчого провадження №76778850 від 12.12.2024 з примусового виконання судових рішень, прийнятих в межах справи №453/1122/23.

Таким чином, в зведеному виконавчого провадженні здійснюється виконання рішень прийнятих за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналіз викладених правових норм та встановлених обставин дає підстави для висновку про те, що спір щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі, винесеного місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, і його потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Також, заявником не надано доказів, що підтверджують об`єднання в складі зведеного виконавчого провадження №76778850 виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

За встановлених обставин суд висновує, у межах спірних правовідносин існує спір, що не відноситься до юрисдикції адміністративного суду та має розглядатися судом загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Отже, заявник подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви до адміністративного суду із порушенням правил підсудності.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина 5 статті 154 КАС України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись статтями 77, 150-154, 241-243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до частини 8 статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.