Справа № 640/17459/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Справа № 640/17459/20 Провадження №ЗП/280/832/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №205107 від 23 червня 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 справу прийнято до провадження та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч.1 ст.27, ч.3 ст.276, ст.ст.289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

02.04.2025 матеріали адміністративної справи №640/17459/20 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Новіковій І.В.

Ухвалою суду від 07.04.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про застосування адміністративно господарського штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, позивач зазначає, що твердження про перевищення ваги на вісь автомобіля є безпідставними, оскільки завантаження автомобіля було тільки на 50%, а це близько 12 тон від 20 тон можливого навантаження. Позивач зазначає, що при повторному заїзді на ваги результат становив 10.900, що є в межах допустимої норми. Позивачка вказує на те, що при здійсненні перевезення вантажу водієм не допускалося перевищення вагових параметрів, а тому застосування штрафних санкцій є безпідставним. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що навантаження на одиночну вісь склало 12,36 т. при нормативно допустимому 11 т. Відповідач зазначає, що у зв`язку із встановленням перевищення параметрів нормативу на 12,36%, до позивача правомірно застосовано штрафні санкції, відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт №216963 від 19.05.2020.

Відповідно до висновків Акту перевірки автомобіль Volvo, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення з порушенням абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищив встановлені законодавством габаритно-вагові параметри понад 10% та не більше 20% при перевезенні вантажів без відповідного дозволу.

Також, 19.05.2020 відповідачем складено Довідку про результатами здійснення габаритно-вагового контролю №043217, відповідно до якої результат вагового контролю показав навантаження на осі: 1) 7,0 тон; 2) 12,36 тон; 3) 3,34 тон; 4) 3,34 тон; 5) 3,34 повна маса транспортного засобу 29,3 тон.

Відповідна інформація міститься також у талоні зважування за 19.05.2020, час зважування 16:34 (а.с.68).

20.04.2021 управлінням Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, на підставі висновків Акту перевірки, прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №240388, якою за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 8500,00 грн.

Не погоджуючись із спірною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що повна маса транспортного засобу становила 29,300 т., а фактичні осьові навантаження становили: 1) 7,0 тон; 2) 12,36 тон; 3) 3,34 тон; 4) 3,34 тон; 5) 3,34 тон.

Отже, відповідно до чинного законодавства України максимальне навантаження на одиночну вісь транспортного засобу може становити 11 тон, а у випадку позивача навантаження становило 12,36 тон, що більш ніж на 10% перевищує нормативно допустиме навантаження на здвоєну вісь.

Суд зазначає, що в силу приписів п. 2.3 Правила дорожнього руху, водій зобов`язаний контролювати навантаження транспортного засобу та здійснювати контроль переміщення вантажу (в тому числі технічними засобами) під час руху транспортного засобу.

Таким чином наявне порушення позивачем Закону України «Про автомобільні дороги», оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що в свою чергу дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.

Щодо посилань позивачки про те, що під час повторного зважування результат зважування показав, що навантаження на одиночну вісь не перевищує допустимих параметрів, суд зазначає таке.

Так, дійсно в матеріалах справи міститься талон зважування транспортного засобу від 19.05.2020, час зважування 19:12, відповідно до якого повна маса транспортного засобу становила 29,300 т., а фактичні осьові навантаження становили: 1) 6,380 тон; 2) 10,900 тон; 3) 4,000 тон; 4) 3,960 тон; 5) 4,060 тон.

Суд зазначає, що фактично між першим (о 16:34) та другим (о 19:12) зважуваннями пройшло майже 3 години, а тому результати повторного зважування не можуть свідчити про те, що при первинному зважуванні ваги допустили похибку.

Більш того, якщо дослідити талони первинного та повторного зважування, то можливо встановити, що відбулося суттєве переміщення вантажу по транспортному засобу, що призвело до зміни навантаження осі з показника: 1) 7,0 тон; 2) 12,36 тон; 3) 3,34 тон; 4) 3,34 тон; 5) 3,34, на показник: 1) 6,380 тон; 2) 10,900 тон; 3) 4,000 тон; 4) 3,960 тон; 5) 4,060 тон.

При цьому загальна вага транспортного засобу не змінилась та становила 29,300 т.

Отже, зазначені обставини не свідчать про відсутність порушення навантаження на одиничну вісь, а свідчать лише про те, що водієм між першим та другим зважуванням усунуто порушення в частині перевищення навантаження на одиночну вісь, що дозволило продовжити рух транспортного засобу без порушень вимог законодавства України та без сплати додаткових витрат за рух транспортного засобу з перевантаженням на вісь.

Разом з тим, зазначені обставини не спростовують того, що по маршруту до пункту вагового контролю перевезення вантажу здійснювалося з порушення встановлених правил, а саме з порушенням максимально дозволеного навантаження на одиночну вісь.

Відповідно до абз.15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про застосування до позивачки адміністративно господарського штрафу.

Щодо посилань позивачки на те, що відповідачем не було належним чином повідомлено її про розгляд справи щодо встановленого правопорушення, то суд зазначає, що зазначені обставини не можуть бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Часиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про перевищення позивачем нормативно - допустимого навантаження є обґрунтованими, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають, а винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, ) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова