Справа № 260/2756/25
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року м. Ужгород№ 260/2756/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулися з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі по тексту позивач 1) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі по тексту позивач 2) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яким просить суд: « 1. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 № 27/ в, затвердженого Заступником Міністра оборони України 23.09.2024 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 2. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у рівних частках кожному у зв`язку із загибеллю їх онука ОСОБА_3 .».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року даний позов було залишено без руху.

24 квітня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі в даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що є бабусею та дідусем загиблого ОСОБА_3 , який залучався до виконання завдань руху опору військовою частиною НОМЕР_4 та 03 березня 2022 року отримав поранення несумісні з життям в результаті бойових дій, виконуючи завдання з оборони держави в період введення воєнного стану в Україні. Протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 № 27/ в, відповідачем було відмовлено у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, оскільки ОСОБА_3 не являвся військовослужбовцем. Позивачі вважають відмову у здійсненні передбачених законом виплат такою, що порушує фундаментальне право на соціальний захист. Крім того, позивачі зазначають, що відмова у здійсненні виплат з причини приналежності загиблого захисника України до добровольчого формування є несправедливою, створює враження байдужості держави до долі членів сімей загиблих і є проявом дискримінації. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що ОСОБА_3 не відноситься і до членів добровольчих формувань територіальних громад, оскільки заяви ним щодо членства в жодному добровольчому формуванні не подавались, а відповідно і не укладався контракт добровольця територіальної оборони. Враховуючи, що перебування у добровольчих формуваннях територіальних громад не відноситься до видів військової служби, підстави застосувати норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які надають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) лише військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, а також особам, звільненим з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, до членів добровольчих формувань територіальних громад відсутні.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача пояснень щодо позову до суду не надходили.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про залучення особи до виконання завдань з оборони держави від 22 червня 2022 року № 727/961, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_3 залучений командиром військової частини НОМЕР_4 до виконання завдань з оборони держави в період введення воєнного стану в Україні (а.с 14).

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) особи, яка залучена до виконання завдань з оборони держави, від 22 червня 2022 року № 727/1007, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , 03 березня 2022 року отримав поранення в результаті бойових дій, виконуючи завдання з оборони держави в період введення воєнного стану в Україні. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 25 лютого 2022 року № 727/7/2т (а.с. 15).

13 січня 2023 року позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами та доданим до заяви пакетом необхідних документів про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю онука (а.с.а.с. 10, 12).

У відповідь на зазначені заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 листами від 16 лютого 2023 року № 8/1/948, № 8/1/949, окрім іншого, повідомив, що виплата членам сімей добровольчих формувань територіальних громад одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту Постанова № 168), не передбачена. Також ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що для реалізації своїх прав на отримання одноразової грошової допомоги, родинам загиблих членів добровольчих формувань територіальних громад пропонується звертатися до органів соціального захисту населення для отримання посвідчення "Члена сім`ї загиблого" та у подальшому, до Міністерства у справах ветеранів України, яким здійснюється виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с.а.с. 11, 13).

Вважаючи такі дії ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправними позивачі звернулися до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 260/5229/23, яке набрало законної сили 16 квітня 2024 року, позов задоволено повністю, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо не складання та не направлення висновку з документами поданими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови №168, у зв`язку із загибеллю їх онука; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 скласти та направити висновок з документами поданими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168, у зв`язку із загибеллю їх онука (а.с.а.с. 16-19).

На виконання вказаного рішення суду комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія МО України) прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Зазначене рішення Комісії МО України, оформлене протоколом від 20 вересня 2024 року № 27/в та затверджене Заступником Міністра оборони України 23 вересня 2024 року (а.с.а.с. 23, 24).

Згідно із Протоколом № 27/в Комісія МО України розглянувши подані документи дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 ОСОБА_4 , 1972 року народження, ОСОБА_2 , 1947 року народження та ОСОБА_1 , 1951 року народження - матері, дідусю та бабусі померлого, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 06 травня 2022 року "приблизно у березні" 2022 року, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які звернулися із заявами про отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови №168.

Як вбачається із вказаного протоколу, ОСОБА_4 , мати померлого громадянина ОСОБА_3 , реалізувала своє право шляхом отримання допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336, якою затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Разом з тим, відповідачем в оскаржуваному протоколу було вказано, що громадянин ОСОБА_3 на добровільній основі залучався до виконання завдань руху опору, але не являвся військовослужбовцем, що підтверджено листом командира військової частини НОМЕР_4 від 29.09.2022 № 727/3280. Зазначене також підтверджується листом Кадрового центру Збройних Сил України від 26.06.2024 № 388/6572, відповідно до якого ОСОБА_3 не значиться в Іменному списку загальних втрат особового складу Збройних Сил України. ОСОБА_3 не відноситься і до членів добровольчих формувань територіальних громад, оскільки заяви ним щодо членства в жодному добровольчому формуванні не подавались, а відповідно і не укладався контракт добровольця територіальної оборони. Враховуючи, що перебування у добровольчих формуваннях територіальних громад не відноситься до видів військової служби, підстави застосувати норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які надають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) лише військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, а також особам, звільненим з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, до членів добровольчих формувань територіальних громад відсутні.

Не погодившись з даним рішенням позивачі оскаржили дане рішення комісії Міністерства оборони України до суду.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, відповідно до Конституції України, визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України - 2011-XII).

Відповідно до статті 3 частини 1 Закону України № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Згідно із статтею 16 Закону України № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 16-1 Закону України № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно із статтею 16-2 Закону України № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4пункту 2 статті 16 цього Закону).

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16-3 частини 6 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про основи національного спротиву» від 16.07.2021 №1702-IX (далі Закон України № 1702-IX) визначає правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших визначених цим Законом суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву.

Відповідно до статті 1 частини 1 Закону України № 1702-IX, доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України;

добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до статті 3 частини 3 Закону України №1702-IX, завданнями територіальної оборони є, зокрема, 1) своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення на визначеній місцевості; 2) участь у посиленні охорони та захисті державного кордону; (…) 7) забезпечення умов для стратегічного (оперативного) розгортання військ (сил) або їх перегрупування; (…) 11) участь у боротьбі з диверсійно-розвідувальними силами, іншими збройними формуваннями агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями;

Відповідно до статті 8 частини 2 абзацу 4-6 Закону України №1702-IX, діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом.

У разі введення в Україні або в окремих її місцевостях воєнного стану всі добровольчі формування територіальних громад переходять в оперативне підпорядкування командирів відповідних військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України добровольчі формування територіальних громад повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань територіальної оборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до статті 9 частини 3 Закону України №1702-IX, до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

На громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 24 частини 2 Закону України №1702-IX, на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 2 якої встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти наступних висновків. Відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» під час воєнного стану добровольчі формування територіальних громад переходять у підпорядкування командирів військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України. За рішенням Головнокомандувача ЗСУ вони повністю або частково можуть залучатися до виконання завдань тероборони поза межами визначеної зони територіальної оборони, а також направлятися до районів ведення бойових дій.

Члени добровольчих формувань територіальних громад, які підпадають під відповідне рішення Головнокомандувача ЗСУ, отримують усі гарантії, визначені для контрактників та мобілізованих.

Члени добровольчих формувань територіальних громад, які не визначені рішенням Головнокомандувача, не є військовослужбовцями, але виконують завдання тероборони під керівництвом територіальної оборони Збройних Сил України та під час виконання таких завдань на них поширюється соціальний і правовий захист військовослужбовців.

Під час виконання завдань територіальної оборони на членів добровольчих формувань територіальних громад поширюються всі гарантії військовослужбовців, і це визначено в статті 24 частині 2 пункту 4 Закону України «Про основи національного спротиву», а також статті 3 частини 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Судом встановлено, що відповідно до довідки про залучення особи до виконання завдань з оборони держави від 22 червня 2022 року № 727/961, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_3 залучений командиром військової частини НОМЕР_4 до виконання завдань з оборони держави в період введення воєнного стану в Україні (а.с 14).

Листом від 29 вересня 2022 року № 727/3282, військова частина НОМЕР_4 повідомила, що ОСОБА_3 на добровільній основі залучався до виконання завдань руху опору (а.с. 25).

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) особи, яка залучена до виконання завдань з оборони держави, від 22 червня 2022 року № 727/1007, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , 03 березня 2022 року отримав поранення в результаті бойових дій, виконуючи завдання з оборони держави в період введення воєнного стану в Україні. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 25 лютого 2022 року № 727/7/2т (а.с. 15).

Таким чином, смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а саме захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до статті 17 частини 5 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про основи національного спротиву» у разі смерті (загибелі), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, що настали у зв`язку з виконанням завдань руху опору, особи, які на добровільній та конфіденційній основі залучені до виконання завдань руху опору, або члени їх сімей мають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, медичне забезпечення в розмірах і порядку, визначених для співробітників кадрового складу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

З огляду на зазначене, члени сім`ї загиблого ОСОБА_3 мають право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірах передбачених для співробітника кадрового складу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, тобто в розмірі передбаченому пунктом 2 Постанови № 168.

Вищезазначені обставини встановлені судом у рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 260/5229/23, яке набрало законної сили 16 квітня 2024 року.

Відповідно до статті 78 частини 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачам одноразової грошової допомоги, діяв протиправно, а відтак суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування пункту 1 оскаржуваного протоколу та зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачам передбачену пунктом 2 постанови № 168. у рівних частках кожному у зв`язку із загибеллю їх онука ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Окрім того вирішуючи даний спір суд зауважує, що у відповідності до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спору по суті суд вважає за необхідне звернути увагу, зокрема, учасників справи, що у відповідності до статті 2 частини 1 КАС України завданням адміністративного судочинства, поряд з іншими, є саме справедливе вирішення судом спору. Тому суд вважає за необхідне у спірному випадку на цьому наголосити.

Відповідно до статті 2 частини 2 пунктів 3 та 7 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

У зв`язку з вищевказаним, задля справедливого вирішення судом спору необхідно зазначити, що відповідачем зазначених вище критеріїв (стаття 2 частина 2 пункти 3 та 7 КАС України) дотримано не було.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20 вересня 2024 року № 27/ в, затвердженого Заступником Міністра оборони України 23 вересня 2024 року в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у рівних частках кожному у зв`язку із загибеллю їх онука ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко