Справа № 200/2961/25
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Справа№200/2961/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (04053, м. Київ, Львівська площа, 8 Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) щодо автоматичного нарахування сум заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. в сумі 37788,74 грн., в тому числі відображених в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність».

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) здійснити коригування даних автоматичного нарахування сум заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. в сумі 37788,74 грн., в тому числі відображених в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення самостійно нарахованої Головним управлінням ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) суми заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у березні 2025 року ОСОБА_1 (далі Позивач), авторизувавшись за допомогою електронного цифрового підпису в своєму електронному кабінеті платника податків (https://cabinet.tax.gov.ua), виявив факт перебування його на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області (далі Відповідач) як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування та платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок).

Позивач також дізнався про нарахування Відповідачем йому заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 21969,20 грн., яка відображається в електронному кабінеті платника податків Позивача.

Оскільки Позивач не є фізичною-особою підприємцем та підприємницької діяльності не здійснює, з метою виправлення інформації про помилково нараховану йому в електронному кабінеті платника податків суму боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, останній звернувся з відповідною заявою від 05.03.2025 р. до Відповідача.

Відповідач за результатами розгляду вказаної заяви листом №110/С/05-99-24-04-08 від 28.03.2025 р. повідомив Позивача, серед іншого, про наступне: «За даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС (далі - ІКС ДПС) станом на 28.03.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем у Виконавчому комітеті Горлівської міської ради 30.06.1995 за номером 5827 та з 07.07.1995 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області як фізична особа - підприємець.». «Відносно Вас з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців до контролюючого органу 21.12.2012 надійшли відомості з реєстраційної картки за номером 0021772 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.». «На день отримання Вашого звернення за даними ІКС ДПС в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість у сумі 21969,20 грн, яка утворилась за рахунок несплати щоквартальних нарахувань здійснених в автоматичному режимі на центральному рівні, а саме:

2457,18 грн - за IV квартал 2018 року, терміном сплати до 21.01.2019 (включно);

2754,18 грн - за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.04.2019 (включно);

2754,18 грн - за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.07.2019 (включно);

2754,18 грн - за III квартал 2019 року, терміном сплати до 21.10.2019 (включно);

2754,18 грн - аз VI квартал 2019 року, терміном сплати до 20.01.2020 (включно);

2078,12 грн - за І квартал 2020 року, терміном сплати до 21.04.2020 (включно):

1039,06 грн - за І квартал 2020 року, терміном сплати до 20.07.2020 (включно);

3178,12 грн - за III квартал 2020 року, терміном сплати до 19.10.2020 (включно);

2200,00 грн - за IV квартал 2020 року, терміном сплати до 19.01.2021 (включно), що відповідає нормам діючого законодавства.

Разом з тим, повідомляємо, що ІКП з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 була відкрита 01.11.2018, отже не відбулись нарахування єдиного внеску: за 2017 рік у сумі 8448,00 грн терміном сплати до 09.02.2018 (включно), за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.04.2018 (включно), за I квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.07.2018 (включно), за III квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.10.2018 (включно), тобто загальна сума заборгованості зі сплати єдиного внеску становить - 37788,74 грн.».

З метою отримання інформації про те чи приймались/направлялись Відповідачем податкові вимоги щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. Позивачу, останній звернувся до Відповідача з відповідним запитом від 09.04.2025р.

У відповідь на вказаний запит Відповідач листом №34/ЗПІ/05-99-13-03-11 від 15.04.2025 р. повідомив Позивача про наступне: «За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України податковою адресою ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 ) є тимчасово окуповані з 07 квітня 2014 року території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, а саме: АДРЕСА_2 . Тому, вимога про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 31.12.2020 не надсилалась (не вручалась).».

Позивач вважає дії Відповідача, які полягають у нарахуванні Позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. протиправними та такими, що порушують права Позивача.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив, в якому зазначив, що за даними інформаційно комунікаційної системи ДПС (далі ІКС ДПС) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою підприємцем у Виконавчому комітеті Горлівської міської ради 30.06.1995 за номером 5827 та з 07.07.1995 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області як фізична особа підприємець.

Відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців до контролюючого органу 21.12.2012 надійшли відомості з реєстраційної картки за номером 0021772 про включення відомостей про фізичну особу - підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

Пенсійним фондом України, який до 01.10.2013 здійснював функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), надано відомості про реєстрацію ОСОБА_1 платником єдиного внеску з 07.07.1995 за номером 05-11-11-2300.

За даними ІКС ДПС, станом на дату надання відповіді, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 не надходили.

За даними ІКС ДПС в інтегрованій картці платника (далі ІКП) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість у сумі 21969,20 грн, яка утворилась за рахунок несплати щоквартальних нарахувань здійснених в автоматичному режимі на центральному рівні, а саме:

2457,18 грн за ІV квартал 2018 року, терміном сплати до 21.01.2019;

2754,18 грн за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.04.2019;

2754,18 грн за ІІ квартал 2019 року, терміном сплати до 19.07.2019;

2754,18 грн - за ІІІ квартал 2019 року, терміном сплати до 21.10.2019;

2754,18 грн за ІV квартал 2019 року, терміном сплати до 20.01.2020;

2078,12 грн за І квартал 2020 року, терміном сплати до 21.04.2020;

1039,06 грн за ІІ квартал 2020 року, терміном сплати до 20.07.2020;

3178,12 грн - за ІІІ квартал 2020 року, терміном сплати до 19.10.2020;

2200,00 грн за ІV квартал 2020 року, терміном сплати до 19.01.2021, що відповідає обраній системі оподаткування та нормам діючого законодавства.

Разом з тим, оскільки ІКП з єдиного внеску за кодом платежу 71040000 була відкрита 01.11.2018, не відбулись нарахування єдиного внеску: за 2017 рік у сумі 8448,00 грн терміном сплати до 09.02.2018, за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.04.2018, за ІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.07.2018, за ІІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.10.2018, тобто загальна сума заборгованості зі сплати єдиного внеску становить 37788,74 грн.

Вважає, що відповідачем прийнято законне та обґрунтоване рішення та просить відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у березні 2025 року позивач, авторизувавшись за допомогою електронного цифрового підпису в своєму електронному кабінеті платника податків (https://cabinet.tax.gov.ua), виявив факт перебування його на обліку у відповідача як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування та платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок).

Позивач також дізнався про нарахування Відповідачем йому заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 21969,20 грн., яка відображається в електронному кабінеті платника податків Позивача.

Оскільки Позивач не є фізичною-особою підприємцем та підприємницької діяльності не здійснює, з метою виправлення інформації про помилково нараховану йому в електронному кабінеті платника податків суму боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, останній звернувся з відповідною заявою від 05.03.2025 р. до Відповідача.

Відповідач за результатами розгляду вказаної заяви листом №110/С/05-99-24-04-08 від 28.03.2025 р. повідомив Позивача, серед іншого, про наступне: «За даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС (далі - ІКС ДПС) станом на 28.03.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем у Виконавчому комітеті Горлівської міської ради 30.06.1995 за номером 5827 та з 07.07.1995 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області як фізична особа - підприємець.». «Відносно Вас з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців до контролюючого органу 21.12.2012 надійшли відомості з реєстраційної картки за номером 0021772 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.». «На день отримання Вашого звернення за даними ІКС ДПС в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість у сумі 21969,20 грн, яка утворилась за рахунок несплати щоквартальних нарахувань здійснених в автоматичному режимі на центральному рівні, а саме:

2457,18 грн - за IV квартал 2018 року, терміном сплати до 21.01.2019 (включно);

2754,18 грн - за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.04.2019 (включно);

2754,18 грн - за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.07.2019 (включно);

2754,18 грн - за III квартал 2019 року, терміном сплати до 21.10.2019 (включно);

2754,18 грн - аз VI квартал 2019 року, терміном сплати до 20.01.2020 (включно);

2078,12 грн - за І квартал 2020 року, терміном сплати до 21.04.2020 (включно):

1039,06 грн - за І квартал 2020 року, терміном сплати до 20.07.2020 (включно);

3178,12 грн - за III квартал 2020 року, терміном сплати до 19.10.2020 (включно);

2200,00 грн - за IV квартал 2020 року, терміном сплати до 19.01.2021 (включно), що відповідає нормам діючого законодавства.

Разом з тим, повідомляємо, що ІКП з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 була відкрита 01.11.2018, отже не відбулись нарахування єдиного внеску: за 2017 рік у сумі 8448,00 грн терміном сплати до 09.02.2018 (включно), за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.04.2018 (включно), за I квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.07.2018 (включно), за III квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.10.2018 (включно), тобто загальна сума заборгованості зі сплати єдиного внеску становить - 37788,74 грн.».

З метою отримання інформації про те чи приймались/направлялись Відповідачем податкові вимоги щодо сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. Позивачу, останній звернувся до Відповідача з відповідним запитом від 09.04.2025р.

У відповідь на вказаний запит Відповідач листом №34/ЗПІ/05-99-13-03-11 від 15.04.2025 р. повідомив Позивача про наступне: «За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України податковою адресою ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 ) є тимчасово окуповані з 07 квітня 2014 року території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, а саме: АДРЕСА_2 . Тому, вимога про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 31.12.2020 не надсилалась (не вручалась).».

Відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців до контролюючого органу 21.12.2012 надійшли відомості з реєстраційної картки за номером 0021772 про включення відомостей про фізичну особу - підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

Пенсійним фондом України, який до 01.10.2013 здійснював функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), надано відомості про реєстрацію ОСОБА_1 платником єдиного внеску з 07.07.1995 за номером 05-11-11-2300.

За даними ІКС ДПС, станом на дату надання відповіді, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 не надходили.

За даними ІКС ДПС в інтегрованій картці платника (далі ІКП) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість у сумі 21969,20 грн, яка утворилась за рахунок несплати щоквартальних нарахувань здійснених в автоматичному режимі на центральному рівні, а саме:

2457,18 грн за ІV квартал 2018 року, терміном сплати до 21.01.2019;

2754,18 грн за І квартал 2019 року, терміном сплати до 19.04.2019;

2754,18 грн за ІІ квартал 2019 року, терміном сплати до 19.07.2019;

2754,18 грн - за ІІІ квартал 2019 року, терміном сплати до 21.10.2019;

2754,18 грн за ІV квартал 2019 року, терміном сплати до 20.01.2020;

2078,12 грн за І квартал 2020 року, терміном сплати до 21.04.2020;

1039,06 грн за ІІ квартал 2020 року, терміном сплати до 20.07.2020;

3178,12 грн - за ІІІ квартал 2020 року, терміном сплати до 19.10.2020;

2200,00 грн за ІV квартал 2020 року, терміном сплати до 19.01.2021, що відповідає обраній системі оподаткування та нормам діючого законодавства.

Разом з тим, оскільки ІКП з єдиного внеску за кодом платежу 71040000 була відкрита 01.11.2018, не відбулись нарахування єдиного внеску : за 2017 рік у сумі 8448,00 грн терміном сплати до 09.02.2018, за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.04.2018, за ІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.07.2018, за ІІІ квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн терміном сплати до 19.10.2018, тобто загальна сума заборгованості зі сплати єдиного внеску становить 37788,74 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), яким внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку з внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб-підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з абзацами першим, третім-п`ятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 р. за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн. (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).

Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

У справі, що розглядається, спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. в сумі 37788,74 грн. за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності. При цьому позивач набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності та отримав відповідне свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи до 01 липня 2004 року ( ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем у Виконавчому комітеті Горлівської міської ради 30.06.1995 за номером 5827 та з 07.07.1995 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області як фізична особа - підприємець.), тобто до набрання чинності Законом № 755-IV, але не звертався до державного реєстратора з реєстраційною карткою про включення відомостей про нього до ЄДР відповідно до вимог цього Закону.

Отже, до предмета доказування в цій справі входить наявність можливості в осіб, які набули статусу суб`єктів підприємницької діяльності до набрання чинності Законом № 755-IV, здійснювати конституційне право на підприємницьку діяльність та отримувати дохід від такої діяльності на законних підставах у разі неподання ними реєстраційної картки відповідно до вимог цього Закону.

Суд зазначає, що суб`єктна ознака статусу ФОП є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного внеску, а тому дослідження питання про наявність у позивача статусу ФОП має значення для правильного вирішення цієї справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно з частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

03 березня 2011 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 01.07.2010 р. № 2390-VI (далі - Закон № 2390-VI), яким внесено зміни до Закону № 755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість, відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись з відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

В матеріалах справи відсутні докази про подання позивачем державному реєстратору реєстраційної картки для включення відомостей про нього до ЄДР та для заміни свідоцтва про його державну реєстрацію на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка.

Більш того, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 записів не знайдено.

25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру" від 25.03.2014 р. № 1155-VII (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

До того ж Законом № 1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI.

Основною метою проекту Закону № 1155-VII є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які зареєстровані до 01 липня 2004 року та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання", які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до ЄДР.

Отже, суд вважає, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Водночас, зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб-підприємців, запроваджені Законами № 2390-VI та № 1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 01 липня 2004 року, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності.

Суд зауважує, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання на час виникнення спірних правовідносин порушує принцип правової визначеності.

Отже, суд дійшов висновку, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 260/81/19.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 1211,20 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (04053, м. Київ, Львівська площа, 8 Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) щодо автоматичного нарахування сум заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. в сумі 37788,74 грн., в тому числі відображених в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) здійснити коригування даних автоматичного нарахування сум заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. в сумі 37788,74 грн., в тому числі відображених в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з єдиного внеску за технологічним кодом платежу 71040000 - «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» шляхом виключення самостійно нарахованої Головним управлінням ДПС у Донецькій області (Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) суми заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області (04053, м. Київ, Львівська площа, 8 Код ЄДРПОУ ВП: 44070187) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова