Справа № 489/550/25
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/550/25
Номер провадження 2-а/489/51/25
Рішення

Іменем України

13 червня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; повернути сплачені кошти у розмірі 431,84 грн.; стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до постанови серії ЕНА №3851703 від 13.01.2025 вказано, що позивач порушив вимоги дор. Розмітки 1.1. при цьому не пред`явив посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані у посвідченні водія на право керування т/з бк 4973, 0062 об`єднано згідно ст..36 КУпАП, чим скоїв адміністративне правопорушення ч.1 ст.126 КУпАП. Інспектором було озвучено причину зупинки, але не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, у процесі розгляду справи не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння ним правопорушення. Тому вимога інспектора щодо пред`явлення посвідчення водія не мала правових підстав, оскільки позивач не вчиняв правопорушення, інших підстав для перевірки документів у інспектора не було. Окрім того, інспектор розглянувши справу на місці зупинки, на дав можливості скористатися його правами, передбаченими ст..268 КУпАП у повному обсязі, а також проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено по садової особи, яка розглядає справу, не були вирішенні клопотання, не були надані докази, не було надано змоги знайомитись з винесеною постановою. Тому вважає таку постанову незаконною та необґрунтованою.

Представник відповідача у відзиві вказав, що під час несення служби 13.01.25 по вул.. Першотравнева, біля буд. 10, в місті Мигія Миколаївської області Первомайського району, старшим лейтенантом управління патрульної поліції в Миколаївській області був зупинений т/з Шкода Октавія А7 з д.н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР, а саме: водій порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. При перевірці документів на підставі ст..32 ЗУ «Про національну поліцію» водій не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1.а ПДР України. Позивачу було повідомлено, що розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП буде проводитись на місці, після чого водію було роз`яснено права особи, згідно ст..268 КУпАП. Після чого інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача. Також вказує, що факт правопорушення було зафіксовано нагрудним відео реєстратором, проте зі сплином 35-денного терміну зберігання було видалено відеозапис. Вказав, що є відеозапис, на якому зафіксована причини зупинки, а саме здійснення обгону т/З, здійснивши перетин вузької суцільної лінії в порушення вимог дорожньої розмітки. На наданому відеозаписі вбачається, що позивач відмовився пред`явити документи, зазначені в п.п.2.4 а) ПДР України попри те, що співробітниками поліції було надано докази скоєння ним адмін.. правопорушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 02.04.2025 ухвалено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3851703 від 13.01.2025, 13.01.2025 о 17:26:56 в с. Мигія на вул.. Перштотравнева, 10, водій керував вищевказаним т/з та порушив вимог дор. розмітки 1.1, при цьому не пред`явив посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані у посвідчення водія на право керування т/з бк 4973, 0062, об`єднано згідно ст..36 КУпАП, чим порушив п.2.4а ПДР керування т/з особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на т/з, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. Позивача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту 2.4.а Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті,повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка,модель,номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

З копії спірної постанови вбачається, що в п.5 зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис - бодікамера 4973, 0062.

У відзиві представник відповідача вказав, що відеозапис не зберігся на час розгляду справи в суді, оскільки сплинув 35-денний строк зберігання таких матеріалів.

В свою чергу представник відповідача надає суду інший відеозапис, який не зафіксовано в тексті постанови від 13.01.2025. Проте такий відеозапис має невідоме походження та не є допустимим доказом у цій справі, оскільки він не зазначений у спірній постанові як технічний запис, за допомогою якого здійснювалась відео та фото фіксація.

Як слідує з наданого позивачем відеозапису, позивача було зупинено працівниками поліції. Він не надавав на вимогу патрульних посвідчення водія, мотивуючи це тим, що йому не пред`явили відеозапис, на якому зафіксовано порушення ПДР. На цьому ж відео видно, що позивач погоджується також з тим, що відео патрульні поліцейські йому хоч і показали, але він з ним не згоден, оскільки з нього не можливо встановити, що саме його машина зафіксована на такому відео. Саме з цих підстав позивач не надав своє посвідчення водія. Далі слідує, що поліцейський, який здійснював розгляд справи, зачитав йому його права, позивач знову надав свої пояснення та зауважив, що не згоден з правопорушенням, знову ж таки не надаючи посвідчення водія. Після чого поліцейський сказав, що його буде притягнуто до відповідальності за ненадання посвідчення на вимогу та пішов складати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Проте останній почав заявляти клопотання, але вже іншому поліцейському, який не розглядав справу відносно позивача.

На це суд зауважує, що висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів поліцейським. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність розгляду справи про притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання. Це і було зроблено поліцейським, що вбачається на переглянутому в судовому засіданні відеозаписі. Заявлені позивачем клопотання після того, як поліцейський вже пішов складати постанову, суперечать такій послідовності та критично оцінюються судом. Разом з тим суд зазначає, що позивач після оголошення йому причин зупинки і надання відеозапису повинен був надати посвідчення водія і в подальшому, реалізовуючи свої процесуальні права, мав право на погоджуватись з правопорушенням, наданими доказами, заявляти клопотання, подавати власні докази, заперечувати проти доказів, а саме відеозапису. Тобто, незгода позивача з наданим відеозаписом не може бути визнана законною підставою не пред`являти посвідчення водія. Така незгода може бути висловлена в поясненнях, в т. ч. письмових. Вказані обставини оцінюються особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в свою чергу має право оскаржити постанову у випадку, якщо будуть відхилені його доводи.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову № ЕНА №3851703 від 13 січня 2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.

Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України,суд

вирішив

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1б/1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв