Справа № 520/14820/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 червня 2025 р. Справа № 520/14820/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Військова частина НОМЕР_1 , з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) майнову шкоду у розмірі 1 324 665, 77 коп. грн. (один мільйон триста двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят п`ять грн. 77 коп.). та витрат на судовий збір в розмірі 19869.99 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання в порядку ст. 169 КАС України, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий без дотримання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України.

Так, предметом позову є стягнення шкоди, яка полягає в нестачі майна та була встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого затверджені актом службового розслідування від 19.12.2024.

Як зазначено у позовній заяві, штаб сержант ОСОБА_1 не є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 .

Представник позивача вказує, що законом про матеріальну відповідальність не передбачено прямої норми щодо притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців за шкоду завданої військовій частині з їх вини, але військовослужбовцями якої вони не являються. Поряд з цим, статтею 11 Закону "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців" встановлено порядок відшкодування шкоди в разі переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника), якою за аналогією закону, враховуючи подібність спірних неврегульованих правовідносин, необхідно в даному випадку керуватись. Враховуючи вказане, у відповідності до вимог частини 1 статті 6 частин 2 та 3 статті 11 Закону "Про матеріальне відповідальність військовослужбовців" Військовою частиною НОМЕР_1 20.12.2024 року (вих.1635/3651) направлено до Військової частини НОМЕР_6 матеріали службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 824 від 10.11.2024. Відповіддю №937/211/вихЗПІ від 31.01.2025 року Військова частина НОМЕР_6 повідомила, що за результатом розгляд матеріалів не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 1 338 703, 30 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав, починаючи з 31.01.2025 (дати відповіді Військової частини НОМЕР_6 №937/211/вихЗПІ), з огляду на що строк звернення до суду згідно приписів ч. 2 ст. 122 КАС України закінчувався 01.05.2025 року.

При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом 06.06.2025 року, тоді як приписами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено тримісячний строк звернення до суду з даними позовними вимогами.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду вказав на те, що Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою, а тому фінансування здійснюється з Державного бюджету. Водночас на момент подання даного позову позивач не мав змоги своєчасно та в повному обсязі сплатити судовий збір, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань за відповідним кодом економічної класифікації видатків кошторисі на 2025 рік. Також представник позивача зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 є військовою частиною, а тому є законною військовою ціллю. Всі військовослужбовці, які безпосередньо беруть участь у збройному конфлікті від імені воюючої сторони, є законними військовими цілями. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, частих ракетних обстрілів та повітряних тривог в м. Харкові, відсутністю можливості військовослужбовця юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 працювати в кабінеті, строк пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Надаючи оцінку вищезазначеним обставинам поважності пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 118 КАС України регламентовано, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, яка встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого зазначені в у акті службового розслідування від 19.12.2024, на підставі якого Військовою частиною НОМЕР_1 (як зазначено у позовній заяві) 20.12.2024 року (вих.1635/3651) було направлено до Військової частини НОМЕР_6 (де на той час перебував на військовій службі відповідач) матеріали службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 824 від 10.11.2024. Відповіддю №937/211/вихЗПІ від 31.01.2025 року Військова частина НОМЕР_6 повідомила, що за результатом розгляд матеріалів не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 1 338 703, 30 грн.

Отже, спірні правовідносини вникли на початку 2025 року, однак із даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише у червні 2025 року, тобто після спливу тримісячного терміну.

Щодо посилання позивача на те, що Військова частина НОМЕР_1 є війською ціллю в умовах воєнного стану в Україні, суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Крім того, доводи позивача про те, що внаслідок частих ракетних обстрілів та повітряних тривог в м. Харкові, відсутністю можливості військовослужбовця юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 працювати в кабінеті, не є такими, що можна вважати поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки вказані обставини також залежали виключно від дій позивача.

Так, обставина введення воєнних дій на території України могла унеможливити дотримання позивачем строку на звернення до суду за умови надання ним належних доказів того, як саме це обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що позивач не навів конкретних обставин, пов`язаних із повітряними тривогами, загрозами ракетних обстрілів, що унеможливили своєчасне звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Таким чином, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", суди як об`єкти критичної інфраструктури не припиняли та не припиняють функціонувати під час воєнного стану.

При цьому, суд зауважує, що у період спірних правовідносин Харківський окружний адміністративний суд не припиняв працювати та приймати позовні заяви, забезпечував здійснення правосуддя. Тобто, воєнний стан сам по собі не перешкоджав своєчасному зверненню позивача до суду.

Поміж іншого, суд також акцентує увагу, що 26.05.2021 набув чинності Закон №1416-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи". З цього часу будь-яка особа мала можливість звернутися до суду в електронній формі. Електронний суд дозволяє подавати учасникам судового процесу до суду будь-які документи в електронному вигляді, а також надсилати таким учасникам процесуальних документів в електронному вигляді, паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства.

До Електронного суду користувачі можуть надіслати в електронному вигляді і матеріали, передбачені процесуальним законодавством, реалізувавши позивачем своє право на звернення до суду через систему "Електронний суд".

У той же час, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Відтак, позивачу слід надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Також суд зазначає, що відповідно до п.8 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у позовній заяві позивач посилається на та, що 12.11.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено листа до Військової частини НОМЕР_6 , у якій на момент проведення розслідування проходить військову службу ОСОБА_1 з проханням направити останнього до Військової частини НОМЕР_1 для з`ясування причин та умов виникнення нестачі на суму 1 338 703, 30 грн.

13.11.2024 року ОСОБА_1 прибув до Військової частини НОМЕР_1 , проте від письмових пояснень відмовився посилаючись на статтю 63 Конституції України, якою закріплено, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе. ОСОБА_1 подав рапорт командире військової частини НОМЕР_1 з проханням надати витяг з наказ № 824 від 10.11.2024 «Про призначення службового розслідування», зазначений витяг отримав особисто 19.11.2024 року.

У подальшому, Військовою частиною НОМЕР_1 20.12.2024 року (вих.1635/3651) було направлено до Військової частини НОМЕР_6 матеріали службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 824 від 10.11.2024.

Відповіддю №937/211/вихЗПІ від 31.01.2025 року Військова частина НОМЕР_6 повідомила, що за результатом розгляд матеріалів не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 1 338 703, 30 грн.

Водночас, позивачем не надано до суду вищезазначених доказів.

Відтак, позивачу слід надати до суду вищезазначені наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду:

1) заяву про поновлення строків звернення до суду із документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строків звернення до суду;

2) всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема (але не виключно): лист Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2024 до Військової частини НОМЕР_6 (у якій на момент проведення розслідування проходить військову службу ОСОБА_1 ) з проханням направити останнього до Військової частини НОМЕР_1 для з`ясування причин та умов виникнення нестачі на суму 1 338 703, 30 грн.; відмову ОСОБА_1 від надання письмових пояснень; рапорт ОСОБА_1 командиру Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати витяг з наказ № 824 від 10.11.2024 «Про призначення службового розслідування», з доказами особистого ним отримання особисто 19.11.2024 року; наказ № 824 від 10.11.2024 «Про призначення службового розслідування»; докази направлення Військовою частиною НОМЕР_1 20.12.2024 року (вих.1635/3651) до Військової частини НОМЕР_6 матеріалів службового розслідування; відповідь Військової частини НОМЕР_6 №937/211/вихЗПІ від 31.01.2025 року.

Керуючись статтями 160,161,169,248,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

1) заяви про поновлення строків звернення до суду із документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строків звернення до суду;

2) всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема (але не виключно): лист Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2024 до Військової частини НОМЕР_6 (у якій на момент проведення розслідування проходить військову службу ОСОБА_1 ) з проханням направити останнього до Військової частини НОМЕР_1 для з`ясування причин та умов виникнення нестачі на суму 1 338 703, 30 грн.; відмову ОСОБА_1 від надання письмових пояснень; рапорт ОСОБА_1 командиру Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати витяг з наказ № 824 від 10.11.2024 «Про призначення службового розслідування», з доказами особистого ним отримання особисто 19.11.2024 року; наказ № 824 від 10.11.2024 «Про призначення службового розслідування»; докази направлення Військовою частиною НОМЕР_1 20.12.2024 року (вих.1635/3651) до Військової частини НОМЕР_6 матеріалів службового розслідування; відповідь Військової частини НОМЕР_6 №937/211/вихЗПІ від 31.01.2025 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.С.Мороко