Справа № 520/9048/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 червня 2025 року справа № 520/9048/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою Державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

та Державного підприємства «Національні інформаційні системи»

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Державний реєстратор Дергачівської міської ради Харківської області Зоткін Сергій Володимирович (далі по тексту позивач, державний реєстратор) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач-1), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі по тексту відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 «Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ЗОТКІНА Сергія Володимировича» від 20.03.2025 № 803/5, за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору позивачу.

- відновити становище, яке існувало до видання наказу відповідача-1 «Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 » від 20.03.2025 № 803/5 шляхом покладання на відповідача-2 обов`язку негайного поновлення державному реєстратору Дергачівської міської ради Харківської області позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Міністерством юстиції України на підставі акта перевірки від 20.03.2025 № 1126/19.1.4/25 прийнято наказ від 20.03.2025 № 803/5, проте висновки комісії, викладені у вказаному акті, на переконання позивача, не базуються на приписах чинного законодавства та наявних у матеріалах реєстраційних справ документах. Вказує, що реєстраційні дії, які були предметом перевірки комісією, здійснено позивачем відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, на підставі документів, поданих заявниками реєстраційних дій, що свідчить про незаконність оскаржуваного наказу. Вважає, що спірний наказ у частині анулювання доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є співмірним з порушенням, яке, на думку відповідача, вчинив позивач; відсутні відомості про негативні наслідки порушення прав та інтересів юридичних чи фізичних осіб.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач - Міністерство юстиції України за допомогою системи «Електронний суд» 09.05.2025 суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що наказ від 20.03.2025 № 803/5 прийнято правомірно, з дотриманням процедури його прийняття. Вказує, що реєстраційні дії, які були предметом перевірки, здійсненні позивачем у порушення приписів чинного законодавства, без належної перевірки документів, поданих заявниками, та підстав для відповідних реєстраційних дій. Не погоджується з твердженням позивача, що оскаржуваний наказ у частині анулювання доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є співмірним з порушенням, яке вчинив позивач, оскільки акт перевірки від 20.03.2025 № 1126/19.1.4/25 містить мотиви та обґрунтування такого рішення, а право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, повноваження якого у відповідній сфері є дискреційними. Крім того, оскаржуваний наказ не позбавляє позивача права вчиняти нотаріальні дії, а стосується лише обмежень щодо користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, як державного реєстратора.

Відповідач-2 Державне підприємство «Національні інформаційні системи» за допомогою системи «Електронний суд» 09.05.2025 суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Звертає увагу, що ДП «НАІС» є технічним адміністратором Державного реєстру прав, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує; у ДП «НАІС» відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України і його територіальних органів та право відмови від їх виконання, тобто ДП «НАІС» реалізує припис наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено законодавчо. З огляду на викладене просить урахувати, що ДП «НАІС» при припиненні доступу позивачу до Державного реєстру прав діяло у повній відповідності до вимог чинного законодавства України та жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача.

Представник позивача правом надання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Листом технічного адміністратора реєстрів ДП «Національні інформаційні системи» від 17.02.2025 № 724/14.1-11 надано Міністерству юстиції України інформацію про реєстраційні дії, вчинені державними реєстраторами (у тому числі нотаріусами), яким Підприємством у вересні 2024 року відновлено доступ до Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру у зв`язку із спливом строку тимчасового блокування, зокрема, відомість виконаних реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Дергачівської міської ради Зоткіним Сергієм Володимировичем за період з 20.09.2024 по 13.02.2025.

За результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав щодо державного реєстратора ОСОБА_1 були виявлені порушення порядку державної реєстрації прав та на підставі наказу Міністерства юстиції України «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 » від 28.02.2025 № 364/7 (далі по тексту Наказ № 364/7), проведено камеральну перевірку.

На виконання вимог Порядку № 990, Наказ № 364/7 було розміщено на офіційному веб сайті Міністерства юстиції України та направлено листом Міністерства юстиції України від 03.03.2025 № 30623/19.1.4/-25 до Дергачівської міської ради Харківської області, яким повідомлено про право державного реєстратора подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що саме за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав, прийнято рішення у формі Наказу №364/7.

У Наказі №364/7 були вказані конкретні реєстраційні дії за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру прав, щодо яких проводилась камеральна перевірка щодо позивача.

У відповідь на вказаний лист Міністерства юстиції від 03.03.2025 № 30623/19.1.4/-25 та відповідно до пункту 13 Порядку № 990 від державного реєстратора Зоткіна Сергія Володимировича надійшли пояснення від 17.03.2025 (вх. № 44762-33-25 від 17.03.2025). Ознайомившись з позицією, викладеною в поясненнях, комісія прийшла до висновку, що надані пояснення не спростовують фактів встановлених грубих порушень державним реєстратором ОСОБА_1 законодавства у сфері державної реєстрації прав.

За результатами проведеної камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора Зоткіна С.В., Комісією виявлено порушення порядку державної реєстрації та складено акт від 20.03.2025 № 1126/19.1.4/25 (далі по тексту Акт від 20.03.2025).

Відповідно до Акта перевірки, комісія встановила, що:

1. Державним реєстратором Зоткіним С.В. порушено вимоги статтей 3, 10, 13, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 40 Порядку №1127, а саме проведено державну реєстрацію права власності на підставі заяви про державну реєстрацію прав від 08.10.2024 № 63344340, поданої ОСОБА_2 без відкриття в Державному реєстрі прав нового розділу на житловий будинок літ. «Е-2» та на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових правна нерухоме майно та їх обтяження.

2. Державним реєстратором Зоткіним С.В. порушено вимоги статтей 3, 10, 13, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 40, 77 Порядку №1127, а саме проведено державну реєстрацію права власності на підставі заяви про державну реєстрацію прав від 08.10.2024 № 63341909, поданої ОСОБА_3 за відсутності відомостей про присвоєння закінченому будівництву об`єкту адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

3. Державним реєстратором Зоткіним С.В. порушено вимоги статтей 3, 10, 13, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 40, 77, 81 Порядку №1127, а саме проведено державну реєстрацію права власності на підставі заяви про державну реєстрацію прав від 08.10.2024 № 63343674, поданої ОСОБА_4 без направлення відповідного запиту до органу, який проводив оформлення та/або реєстрацію прав про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01.01.2013 та за відсутності відомостей про присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Крім того, за відсутності документа, що підтверджує членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску у повному обсязі.

4. Державним реєстратором Зоткіним С.В. порушено вимоги статтей 3, 10, 13, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 12, 40, 77, 81 Порядку №1127, а саме проведено державну реєстрацію права власності на підставі заяви про державну реєстрацію прав від 08.10.2024 № 63338791, поданої ОСОБА_5 за відсутності відомостей про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в результаті реконструкції , отриманих державним реєстратором в Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

На підставі встановлених порушень Міністерством прийнято рішення у формі наказу «Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Дерганівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 » від 20.03.2025 № 803/5, яким анульовано державному реєстратору Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі змісту заяв по суті справи, наданих позивачем та відповідачами, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень чинного законодавства, зокрема, в аспекті обрання до позивача заходів дисциплінарного впливу.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із абз.2 пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі по тексту - Положення № 228), Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м.Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації; забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції.

Відповідно до підпунктами 2-2 пункту 3 Положення № 228 основним завданням Мін`юсту є, зокрема, забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук.

Згідно з підпунктами 83-10 пунктами 4 Положення № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Пунктом 10 Положення № 228 визначено, що Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (Закон України № 1952-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 цього Закону державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Абзацом першим частини 1 статті 37 вказаного Закону визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

За визначенням у пункті 1 частини 1 статті 2 Закону України № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У частині 1 статті 7 Закону України № 1952-ІV наведені повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Міністерство юстиції України, зокрема, здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом (пункт 5).

Частинами 1, 2 статті 37-1 Закону України № 1952-ІV встановлено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до частини 4 статті 37-1 Закону України № 1952-ІV порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Порядок № 990).

Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації (пункт 1).

За підпунктом 4 пункту 4 Порядку № 990, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Пунктом 9 Порядку № 990 встановлено, що камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пунктів 10, 12 Порядку № 990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки. Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).

Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки.

У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Пунктом 13-1 Порядку № 990 передбачено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії. У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

При цьому, пункт 13 Порядку № 990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Міністерством юстиції України позивача повідомлено про прийняття за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наказу Мін`юсту «Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ЗОТКІНА Сергія Володимировича» від 20.03.2025 № 803/5. Позивач також повідомлений про право подати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію щодо предмета камеральної перевірки.

Проте, за відсутності зазначення конкретної підстави для перевірки реєстраційних дій, відомостей про виявлені відповідачем в результаті первісного моніторингу Державного реєстру прав порушення, позивач фактично був позбавлений надати обґрунтовані додаткові пояснення на спростування попередніх висновків Мін`юсту щодо допущених позивачем порушень.

Суд зазначає, що відповідачем порушено встановлену процедуру проведення камеральної перевірки, оскільки комісією, яка її проводила не вимагалось від позивача надати пояснення по суті виявлених порушень, що могло б сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем при вчиненні реєстраційних дій.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постанові від 24.09.2020 у справі № 426709/18.

Суд зазначає, що на виконання пункту 14 Порядку № 990 при винесенні оскаржуваного наказу Мін`юстом не було дотримано вимоги щодо належної мотивації свого рішення в частині застосування до позивача такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який впливає на професійну діяльність позивача.

Спірний наказ не містить відомостей щодо негативних наслідків, виявлених відповідачем під час камеральної перевірки порушень позивача, зокрема приписів про скасування спірних реєстраційних дій внаслідок виявлених, як вважає відповідач, порушень зі сторони державного реєстратора; не містить фактів вчинення позивачем повторних порушень у сфері державної реєстрації, що могло б свідчити про їх системний характер та не містить обґрунтування застосування до позивача саме такого виду відповідальності як анулювання доступу до Державного реєстру прав.

За правовими висновками Верховного суду в постанові від 15.08.2023 у справі № 640/16809/20:

«Визначаючи вид стягнення, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення…

Таким чином, у разі виявлення порушень законодавства у сфері державної реєстрації відповідач розглядає питання відповідальності суб`єкта у сфері державної реєстрації та приймає рішення про застосування санкцій. При застосуванні санкцій відповідач повинен дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

У свою чергу, обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

Водночас, в оскаржуваному наказі немає відомостей про те, що відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених за результатами проведення камеральної перевірки позивача. Відповідач в оскаржуваному наказі зазначив норми, які було порушено позивачем, втім останній не містить відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі не наведено фактів вчинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувались при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру.

Таким чином, відповідач не встановив неодноразових порушень позивачем у сфері державної реєстрації прав, що стало підставою для прийняття невмотивованого рішення в частинні анулювання доступу до Державного реєстру, а тому застосоване відповідачем до позивача стягнення не відповідає принципу обґрунтованості та пропорційності».

У постанові від 02.08.2023 у справі № 320/7192/22 Верховний Суд вказав, що за відсутності у матеріалах справи даних, що свідчать про наявність раніше скасованих Мін`юстом інших рішень, прийнятих цим нотаріусом, є всі підстави вважати, що відповідні дії нотаріуса, як державного реєстратора, не мають системного характеру, що свідчило б про високий ризик повторення аналогічних незаконних дій в майбутньому. Тому обставин, за яких Міністерство юстиції України анулювало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та враховуючи, що ця реєстрація була разовою, дають Верховному Суду підстави для висновку, що це є крайнім (непропорційним) заходом застосованим до позивача.

З урахуванням наведеного суд доходить до висновку, що в оскаржуваному наказі не наведено фактів чинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувалися при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства юстиції України поновити державному реєстратору доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228), Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Пунктом 10 Положення № 228 визначено, що Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідаю до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Відповідно до статті 7 Закону України № 1952 до повноважень Міністерства юстиції визначено забезпечення створення та функціонування Державного реєстру прав його держателем.

Пунктом 83-19 Положення № 228 Міністерство юстиції забезпечує створення, ведення та функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України № 1952 технічний адміністратор Державного реєстру прав (далі - технічний адміністратор) - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних, реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції» від 14.07.1999 № 1272, розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів» від 05.06.2015 № 628-р та пункту 4 Положення № 228, з метою оптимізації забезпечення функціонування Єдиних та Державних реєстрів, Міністерством юстиції України прийнято наказ «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» від 25.06.2015 № 1059/5 (далі по тексту - Наказ № 1059/5 ).

Згідно наказу № 1059/5 державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС») визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів.

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до них реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

У межах адміністрування Єдиних та Державних реєстрів адміністратор здійснює створення, впровадження та супроводження, інформаційного та технічного обслуговування, модернізації веб-ресурсів та веб-сервісів Міністерства юстиції України, надає у випадках, визначених законодавством, послуги у сфері функціонування Єдиних та Державних реєстрів, здійснює технічне та технологічне супроводження інформаційної взаємодії Міністерства юстиції України та адміністратора Єдиних та Державних реєстрів з метою оперативного вирішення питань, що стосуються функціонування реєстрів.

Таким чином, ДП «НАІС», як адміністратор Єдиного державного реєстру самостійно визначає способи захисту даних реєстру в рамках Законів України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про інформацію».

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - реєстри), уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації, центрів надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - центри надання адміністративних послуг), нотаріусам, їх помічникам, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державним та приватним виконавцям та іншим особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрах (далі - користувачі) визначає Порядок надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 15.12.2015 № 2586/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2015 р. за № 1568/28013.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 2586/5 тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснюється адміністратором реєстрів шляхом припинення доступу до вказаних реєстрів користувача у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу з використанням системи електронного документообігу або у паперовій формі незалежно від зміни відомостей про користувача, зазначених у абзаці третьому пункту 4 цього Порядку.

Після спливу строку тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається за відповідним повідомленням суб`єкта, визначеного у пункті 2 цього Порядку, не пізніше наступного робочого дня з дати його отримання, але не раніше спливу строку такого блокування.

У разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу про тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Надання доступу державним реєстраторам до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у строки, визначені абзацами другим та третім цього пункту, здійснюється за умови підключення їх до засобу додаткової ідентифікації з використанням одноразового пароля.

У разі тимчасового блокування або анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нотаріусу, йому може бути надано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з метою отримання інформації з цього реєстру у порядку, передбаченому законом.

Рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, а також блокування доступу до Державного реєстру прав приймається у відповідності до вимог статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 8 статті 37 вказаного Закону України №1952 передбачено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктом 4 частини сьомої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ДП «Національні інформаційні системи» є технічним адміністратором та реалізує приписи наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для нього встановлено законодавчо.

Системний аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що доступ до реєстрів надається не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Водночас, оскільки обов`язок відновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покладений саме на ДП «НАІС», як адміністратора Єдиного державного реєстру, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині зобов`язання саме Міністерство юстиції України поновити доступ позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального правового аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією від 24.04.2025 № 9376-6437-1601-7651, оригінал якої наявний у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву Державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 (площа Перемоги, будинок 5, місто Дергачі, Харківський район, Харківська область, 62302, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вулиця Городецького архітектора, будинок 13, місто Київ, 01001, ), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 4, місто Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_1 » від 20.03.2025 № 803/5, за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.06.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА