Справа № 740/1823/25
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1823/25
Провадження № 2-а/740/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Павленком Віктором Миколайовичем, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

установив:

У квітні 2025 року представник позивача адвокат Павленко В. М. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01 квітня 2025 року серії ЕНА № 4404572, винесену інспектором Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Демченком Ярославом Геннадійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що вищевказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 01.04.2025 о 19-48 год. по вул. Шевченка, 107, у м. Ніжині він нібито, керуючи транспортним засобом Volkswagen Vento, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України, а саме порушення вимог заборонних знаків. Позивач дійсно рухався по вул. Шевченка, 107, у м. Ніжині зі сторони супермаркета «Велмарт» (вул. Шевченка, 107 А, м. Ніжин), де при виїзді до головної дороги встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Перед знаком він загальмував, здійснив зупинку, щоб впевнитися, що по головній дорозі не їдуть транспортні засоби та потім продовжив рух. Після цього через короткий проміжок часу позивача було зупинено працівниками поліції та складено відносно нього оскаржувану постанову, не зважаючи на те, що він заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення. Інспектор на заперечення позивача уваги не звертав, будь-які пояснення у позивача не відібрав, клопотання про перенесення розгляду справи для можливості скористатися правничою допомогою безпідставно відхилив. На прохання позивача надати докази порушення ПДР України, інспектор відтворив відео, на якому зафіксовано лише переслідування працівниками патрульної поліції транспортного засобу позивача по вул. Шевченка в м. Ніжині. Крім того, приймаючи оскаржувану постанову інспектор порушив норми матеріального та процесуального права, а саме в постанові зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим нібито порушив п. 8.4 (в) ПДР України порушення вимог заборонних знаків. Поряд з цим дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до розділу 2 «Знаки пріоритету» п. 33 Дорожні знаки ПДР України. За таких обставин, знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, а не заборонним знаком, як вважає інспектор. Правильним було б посилання в спірній постанові на можливе порушення п. 8.4 (б) ПДР України. Отже, до порушення п. 8.4 (в) ПДР України, а саме вимог заборонного знака позивач ОСОБА_1 жодного відношення не має. При цьому п. 8.4 (б) ПДР України не зазначено у спірній постанові, який пов`язаний із знаками пріоритету, яким є саме знак 2.2 Проїзд без зупинки заборонено та щодо якого позивач ОСОБА_1 нібито не виконав його вимоги. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на технічні засоби як докази вчинення правопорушення.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ НП в Чернігівській області - Дарда О. М. просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача не обґрунтовані нормами матеріального та процесуального права. Пояснив, що 01.04.2025 у м. Ніжині по вул. Шевченка, 107, нарядом ГРПП Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області було зупинено автомобіль Volkswagen Vento, р. н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який при виїзді на головну дорогу по вул. Шевченка, 107, у м. Ніжині не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 (б) ПДР України. Доводи позивача, викладені у позовній заяві, щодо зупинки перед знаком не відповідають дійсності, є помилковими та надуманими, спрямованими на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, та повністю спростовуються відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля від 01.04.2025, на якому зафіксовано, що при виїзді на головну дорогу від магазину водій ОСОБА_1 перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» швидкість не зменшував та зупинку не здійснював. У подальшому автомобіль позивача з поля зору поліцейських та відеореєстратора не зникав. Щодо неправильного зазначеного у постанові пункту ПДР України, а саме п. 8.4 (в) замість правильного п. 8.4 (б), то вказаний пункт було автоматично підтягнуто службовим планшетом поліцейського внаслідок технічного збою. При цьому через технічні особливості службового планшету працівник поліції не міг самостійно внести відповідні зміни до постанови, але ця обставина жодним чином не спростовує факту невиконання позивачем вимог знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Павленко В. М. просив відхилити наведені у відзиві відповідача заперечення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, зазначив, що відповідач посилається у відзиві на технічний збій службового планшета для приховування некомпетентності інспектора, який склав протокол відносно позивача. Крім того, позивач двічі звертався до поліцейського із вимогою відкласти розгляд справи для отримання правничої допомоги, однак його було проігноровано. Поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП. На доданому до відзиву відеозаписі не зафіксовано місця знаходження знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Також не надано жодного доказу на підтвердження його відповідності ДСТУ 4100:2021.

Представник відповідача Дарда О. М. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що доводи представника позивача про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав спростовується п. 8 оскаржуваної постанови, де міститься підпис позивача про роз`яснення йому його прав та строки оскарження. Поліцейські при розгляді справи про адміністративне правопорушення жодних перешкод, які б заважали позивачу скористатись правовою допомогою, не вчиняли, та не заважали позивачу телефонувати фахівцю в галузі права для отримання правової допомоги. Також необґрунтованими є доводи представника позивача про відмову поліцейського в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки воно було заявлено вже після розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА № 4404572 від 01.04.2025, 01.04.2025 о 19-48 год. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 107, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Vento, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто ч. 2 ст. 77 КАСУ встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в цьому публічно-правовому спорі саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 8.4 (б) та (в) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: б) знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги ; в) заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. У випадку встановлення вказаного знаку необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАСУ в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, крім іншого, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА № 4404572 від 01.04.2025 дії ОСОБА_1 , а саме невиконання вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», кваліфіковано працівником поліції як порушення п. 8.4 (в) ПДР України, тобто порушення вимог заборонних знаків.

Утім слушними є доводи представника позивача про те, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, невиконання вимог якого є порушенням п. 8.4 (б) ПДР України, а не п. 8.4 (в) ПДР України, про що зазначено в оскаржуваній постанові. Доводи представника відповідача про те, що під час складення адміністративних матеріалів на службовому планшеті виник технічний збій, внаслідок якого в оскаржуваній постанові направильно зазначено пункт ПДР України - нічим не підтверджені.

Крім того, на доданому до відзиву відеозаписі з місця події зафіксовано рух транспортного засобу на перехресті, за яким у подальшому слідує службовий автомобіль працівників поліції. На відеозаписі зафіксовано, як інспектор після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляє водію, що він порушив вимоги знаку 2.2 ««Проїзд без зупинки заборонено», який розміщено на перехресті.

Однак у матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження того, що на вказаній ділянці дороги розміщено знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Таким чином, відповідачем не доведено поза розумним сумнівом порушення позивачем п. 8.4 (в) ПДР України та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за обставин, указаних у постанові.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 139 КАСУ слід вирішити питання щодо судового збору.

Керуючись ст. 9, 72, 73, 77, 139, 242-246, 286 КАСУ, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Павленком Віктором Миколайовичем, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4404572 від 01 квітня 2025 року, складену інспектором Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області Демченком Ярославом Геннадійовичем, стосовно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (ЄДРПОУ 40108651; м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко