Справа № 160/7239/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2025 рокуСправа №160/7239/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Коренева А.О. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
07 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22.03.2024 про виключення його з військового обліку та повернення його військового квитка з внесеною відповідною інформацією про виключення з військового обліку, яке викладено протоколом робочої наради ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2024 про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та повернення його військового квитка з внесеною відповідною інформацією про виключення з військового обліку, із застосуванням при повторному розгляді заяви редакції норм ч. 9 ст. 14 та п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-ХІІ, яка діяла станом на дату звернення із такою заявою, а саме станом на 22.03.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 12.03.2025.
Цією ж ухвалою суд надав строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду в установлений строк не надійшов.
Частиною 6 ст.162 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені наступні обставини.
22.03.2024 року ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.
На підтвердження вказаних підстав для виключення його з військового обліку заявником подано копії: вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2018 року у справі № 204/8473/16-к; копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 та ІНН. Позивач зазначає, що є засудженим за вчинення тяжкого злочину, в зв`язку з чим підлягає виключенню з військового обліку.
Вважаючи підстави відмови, вказані відповідачем у повідомленні протиправними, позивач звернувся до суду із позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.07.2024 року у справі № 160/11248/24 протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у виключенні ОСОБА_1 з військового обліку, викладену в листах від 05.04.2024 року № 8316, від 23.04.2024 року №10898 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку від 22.03.2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

Вказане рішення суду від 22.07.2024 у справі № 160/11248/24 набрало законної сили 09.10.2024.

26 грудня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі № 160/11248/24. Ухвалою від 13.01.2025 Дніпропетровський окружний адміністративний суд задовольнив заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/11248/24 та зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №160/11248/24 протягом 30 днів з моменту отриманим копії цієї ухвали суду. Відповідачем подано до суду звіт про виконання рішення суду, в якому відповідач зазначає, що на робочій нараді від 03.12.2024 року прийнято рішення, що позивач не підлягає зняттю з обліку офіцерів запасу та підлягає мобілізації до лав Збройних Сил України. До звіту долучено протокол робочої наради від 03.12.2024 року, лист відповідача від 04.12.2024 року №22428. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року у справі №160/11248/24, звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №160/11248/24 прийнятий, процедура судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №160/11248/24 завершена.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем здійснено повторний розгляд заяви позивача на виконання рішення суду в цій справі.

Згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 року у справі № 160/11248/24 суд зазначив, що не заперечуючи юридичного значення редакції положень законодавства, згідно яких відповідач здійснює повторний перегляд заяви позивача, для результатів розгляду такої заяви, суд констатує, що при вирішенні спору по суті питання належної редакції положень законодавства, які відповідач повинен застосувати при новому розгляді заяви позивача не було предметом судового розгляду. Судом констатовано, що в квітні 2024 року відповідач не дотримався положень законодавства, які діяли на той час. Однак судом не вирішувалося питання про те, яка редакція відповідних положень законодавства має бути застосована відповідачем при повторному розгляді заяви позивача на виконання рішення суду.

Позивач не погодившись із рішенням відповідача від 03.12.2024, яке викладено у формі протоколу, робочої наради ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке прийнято на виконання рішення суду від 22.07.2024 року у справі № 160/11248/24 звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктами 9, 11 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (Порядок №1487).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (п.1).

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку.

Таким чином, обов`язки щодо ведення обліку військовозобов`язаних покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що була чинною до 17.05.2024 включно, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX (Закон №3633-IX), ч.6 статті 37 вказаного Закону викладено у такій редакції:

«Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

18.05.2024 набрав чинності «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (Порядок № 560).

Відповідно до п. 4 розділу «Загальні питання» Порядку № 560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

З огляду на встановлені обставини, суд зазначає, що громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до підпункту 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) і не входять до кола осіб, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такі, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

На момент виникнення спірних правовідносин, березень 2024 року, строк проведення мобілізації продовжено.

Як встановлено з матеріалів справи, за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2018 року у справі № № 204/8473/16-к визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки, з позбавленням спеціального звання поліцейського старший лейтенант поліції. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с. 6-10).

Враховуючи пункт 1 статті 89 КК України, судимість позивача є погашеною і він визнається таким, який не має судимості.

Згідно з частинами першою та другою статті 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 16 Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості вказано, що при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Суд наголошує, що припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала.

Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2018 у справі № 647/1831/15-к.

Відтак, рішення відповідача, яке оформлено протоколом робочої наради ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у виключенні його з військового обліку, є правомірним, оскільки позивач станом на березень 2024 року був таким, що не має судимості, а відтак відсутні підстави для його виключення з військового обліку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2025 у справі № 160/33483/24.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 77-78, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев