Справа № 308/18971/24
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.,

при секретарі Меклеш В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородського міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування повідомлення (постанови), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із даним позовом, який мотивує тим, що 18.11.2024р. інспектором з паркування Шендригоренко І.І. було оформлення повідомлення серія UZ №2414976 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки, в якому зазначено, що 18.11.2024 р. о 15 год. 25 хв. особа, яка керувала автомобілем (водій) TOYOTA RA 4 д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила стоянки, здійснила стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить суттєву перешкоду для руху пішоходів чим порушено п.15.10 «Д» ПДР України та ч.3 ст.122 КУпАП. Протокол було складено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає таку постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ділянка на якій було розташовано транспортний засіб з північної сторони має ширину 12.47 м і обмежена проїздкою частиною вулиця Тиха , з південної сторони має ширину 5.5.м і обмежена сходами які виходять на Собранецька,1. Довжина ділянки 17,58 м. З східної сторони розташовано сквер з металевою скульптурою КОНЯ з західної сторони - три житлових будинки: будинок №9 пл.Жупанатська, двохквартирний житловий будинок .№8 на пл.Жупанатська та двоповерховий житловий будинок буд. 3 Собранецька (з вбудованими на першому поверсі нежитловими приміщеннями які мають відокремлений вхід з вул.Собранецька2, м.Ужгород).

Позивач зазначає у позові, що по лінії розмежування вказаної ділянки з проїзною частиною (вул.ТИХА) за зверненням власників будинків спеціалістами КШЕП встановлено бордюрний камінь. Крім того, вказана ділянка, як було зазначено попередньо, з південної сторони відокремлена сходами. Рух транспортних засобів на цій ділянці відсутній з огляду на те, що дана ділянка не є дорогою де рухаються транспортні засоби, ділянка фактично є прибудинковою територією для трьох житлових будинків розташованих з західної сторони.

Позивач стверджує, що таким чином транспортний засіб не міг створити перешкод дорожньому руху на даній ділянці, оскільки дорожній рух на ній відсутній в зв`язку з обмеженнями сходами з однієї сторони, а з іншої лінією з бордюрного каменю.

З урахуванням наведеного у позові, ОСОБА_1 , просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення серії UZ №2414976 від 18.11.2024р., якою на ОСОБА_1 , був накладений штраф в розмірі 680 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

02.12.2024 року від представника позивача надійшла заява про об`єднання справ в одне провадження.

09.12.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

15.01.2025 року від відповідача надійшли доповнення до відзиву. На фотознімках зафіксованого правопорушення (три зображення автомобіля з різних ракурсів) чітко видно дата, час, місце розташування транспортного засобу з порушенням ПДР України. 3 доданих до матеріалів справи фотознімків вчиненого правопорушення чітко вбачається, що 18.11.2024 о 15.25, автомобіль позивача Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_1 припаркований з порушенням п. 15.10 (д) ПДР України та ч.3 ст. 122 КУпАП, а саме таким чином що унеможливлює рух інших транспортних засобів і створює суттєву перешкоду для руху пішоходів. Приєднані фотоматеріали є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, а оскаржувана постанова відповідає усім вимогам Закону. Отже, в даному випадку інспектором достеменно було встановлено, що вищевказаний автомобіль здійснив порушення правил дорожнього руху. Оскільки водій транспортного засобу НОМЕР_1 був відсутній на місці вчинення правопорушення в момент виявлення такого інспектором, таке порушення було зафіксовано у режимі фотозйомки, тому ним було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серія UZ № 2414976, яке було залишено на лобовому склі автомобіля у відповідності до вимог статті 279-1 КУпАП.

28 лютого 2025 року від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи, а саме доказ направлення постанови.

23.04.2025 року від відповідача до суду надійшла відповідь на відзив.зауважує, що інспектором з паркування Шендригоренко І.І. не складався протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскільки такий протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки (відеозапису). Інспектором була здійснена фотозйомка автомобіля, на якій зафіксоване правопорушення та було прийнято рішення про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки водій автомобіля був відсутній на місці вчинення правопорушення. При цьому зазначає, що повідомлення про накладення адміністративного стягнення, яке було залишено не складається щодо конкретної особи, не є виконавчим документом, не несе жодних прав та обов`язків для конкретної особи, а лише інформує про факт вчинення адміністративного правопорушення та пропонує добровільно сплатити 50% розміру штрафу за нього.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 02.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії UZ № 2414976 від 18.11.2024 року та закриття провадження у справі, долучивши до матеріалів справи Інформацію про повідомлення серія UZ № 2414976 від 18.11.2024 року Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради, мотивуючи в тому числі тим, що на його автомобілі було залишено саме дане повідомлення, а в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху постанова відсутня, будь-яких інших документів він не отримував, відтак аналізуючи доводи позовної заяви, відповіді на відзив, можна дійти висновку, що позивач прийняв дане повідомлення як документ (постанову) згідно якого його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже , судом встановлено, що 18.11.2024 року інспектором з паркування Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради Шендригоренком І.І. була винесена оскаржувана постанова UZ № 2414976, згідно якої ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.10 «д» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 680 грн.. Зокрема зі змісту постанови слідує, що 18.11.2024 року о 15 год. 26 хв в м. Ужгород, пл.. Жупанатська, 9, особа, яка керувала автомобілем (водій) Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила стоянки, здійснила стоянку у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить суттєву перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п. 15.10 «д» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як передбачено ч. 1 ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 3 та 7 статті 122 цього Кодексу (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з ч.1 статті 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортної о засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення інспектором з паркування за допомогою технічних засобів, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення. У разі здійснення фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає в несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність під лобовим склом транспортного засобу документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою,третьою статті 132-1,статтею 132-2цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що інспектор з паркування Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородської міської ради Шендригоренко І.І. наділений повноваженнями накладати адміністративні стягнення на підставі КУпАП та підстав для складання інспектором з паркування протоколу про адміністративне правопорушення не було. При цьому, враховуючи, що особи, яка керувала транспортним засобом (водія), чи його власника в момент фіксації правопорушення на місці не було, інспектором правомірно прийняте рішення про винесення постанови без участі такої особи та залишено відповідне повідомлення на лобовому склі автомобіля. Постанова була винесена на власника транспортного засобу. Для цілей Кодексу України про адміністративні правопорушення, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками в силу прямої норми ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, що не потребує окремого доказування шляхом встановлення додаткових обставин.

До матеріалів справи долучені фотокопії зображення транспортного засобу Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_1 на місці зупинки, а саме вчинення правопорушення, зроблених інспектором з паркування Шендригоренко І.І. 18.11.2024р., отриманих з різних ракурсів.

Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, дані щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів, містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації.

Суд зауважує, що надані фотокопії підтверджують, що транспортний засіб Toyota Rav-4, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується позивач та транспортний засіб розташований поруч розміщені на ділянці таким чином, що при такому розташуванні суттєво перешкоджають дорожньому руху громадян, оскільки створюють перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів, які проходять із дитячими колясками.

При цьому, п. 15.10 ПДР України встановлюється заборона стоянки: a) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Відповідно до положень п. 1.10 ПДР України зазначено, що: житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.34; прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них; проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до наявних в матеріалах справи фотознімків, вбачається, що на місці стоянки автомобіля позивача відсутні паркувальні місця для транспортних засобів. Місце вчинення правопорушення територія біля будинку №8 по пл.Жупанатська м.Ужгород яка, у розумінні п. 1.10 ПДР, є житловою зоною, а тому на такій території діють вимоги розділу 26 ПДР.

Так, відповідно до п. 26.1, 26.2 ПДР України зазначено, що пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху. У житловій зоні забороняється: а) транзитний рух транспортних засобів; б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів; в) стоянка з працюючим двигуном; г) навчальна їзда; ґ) рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об`єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні). Відтак, правила дорожнього руху в житловій зоні регулюються з урахуванням розділу 26 ПДР України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами справи, що ділянка на якій розташовано транспортний засіб позивачки фактично є об`єктом благоустрою пп.2 п.1 ч.1 ст.13 ЗУ №2807-IV житлового будинку №8 пл.Жупанатська, м.Ужгород. Такий статус ділянка має в силу закону, що узгоджується з висновками викладеними в Постанові КГС ВС від 18 вересня 2024 року у справі № 910/14564/23.

В той же час згідно Правил дорожнього руху затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, п.26 у житловій зоні забороняється: a) транзитний рух транспортних засобів; б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями й таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів; в) стоянка з працюючим двигуном; г) навчальна їзда; ґ) рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об`єкти та громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні).

Аналогічного висновку у справі дійшов також Верховний Суд у своїй Постанові від 17.05.2018р. справа №750/3679/17.

Таким чином, суд вважає, що відповідач виконав обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС та надав суду докази щодо правомірності прийнятого ним рішення стосовно позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною, наявні в матеріалах справи докази повністю доводять вину позивача у порушенні ним правил дорожнього руху України п. 15.10 «д», за що передбачено відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП, підстав для її скасування судом не встановлено, що має наслідком відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, які суд вважає необґрунтованими.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимогистатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління контролю за благоустроєм та дотриманням ПДР у частині стоянки та зупинки Ужгородського міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування повідомлення (постанови)- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І.Бедьо