Справа № 400/5093/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 р. № 400/5093/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця,Вінницький район, Вінницька область, 21005, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053,
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2024 № 25 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 21.03.2025 № 25 в частині відмови призначення позивачці дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV);

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачці достроково пенсію за віком як матері особи з інвалідністю відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV з 03.12.2024 і здійснити відповідні нарахування й виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є матір`ю двох синів, які були визнані особами з інвалідністю з дитинства віком до 16 років. Після досягнення повноліття один з них оформив другу групу інвалідності безстроково, причина інвалідності інвалід з дитинства. При досягненні п`ятдесятирічного віку 08.01.2025 і 14.03.2024 позивачка зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявами про призначення їй дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, однак рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2024 № 25 та Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 21.03.2025 № 25 їй було відмовлено на тій підставі, що вона надала довідки невідповідної лікарсько-консультаційної комісії (далі ЛКК) неналежної форми. На переконання позивачки, ці рішення органів Пенсійного фонду України є протиправними, оскільки невраховані висновки ЛКК мають формальні неточності, тому за загальним правилом ці неточності не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження її в реалізації права на призначення пенсії.

У відзивах на позовну заяву від 28.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та від 04.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечили проти позову і просили в його задоволені відмовлено у повному обсязі. Відзиви умотивовано тим, що згідно з наданих позивачкою до заяв від 08.01.2025 і від 14.03.2025 документами у неї відсутнє право на призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, оскільки довідки ЛКК від 08.10.2024 № 108, 109 не відповідають формі № 080/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 № 482, а також формі № 157/2/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2012 за № 1504/21816. Позивачка не надала органам Пенсійного фонду України належні документи на підтвердження факту наявності інвалідності в її дітей до 6-ти річного віку. Відповідачі також наголосили на тому, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.

20.05.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, встановленому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також про витребування в Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подані позивачкою заяви про призначення їй пенсії, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення.

До відзиву на позовну заяву від 28.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області додало витребувані в нього докази..

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її паспортом громадянина України.

Згідно із свідоцтвами про народження від 04.11.1997 серія НОМЕР_1 , від 04.11.1999 і свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.07.1998 серія НОМЕР_2 позивачка є матір`ю відповідно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Відповідно до медичних висновків Жовтневої центральної районної лікарні від 03.07.2007 № 19 і від 03.07.2007 № 20, посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації 06.07.2009, сини позивачки є дітьми-інвалідами віком до 16 років.

У довідках Галицинівської сільської ради від 20.03.2205 № 339-02-42/1, від 20.03.2205 № 340-02-42/1, від 20.03.2205 № 341-02-42/1 і від 20.03.2205 № 342-02-42/1 вказано, що позивачка проживала разом із своїми синами з дня їх народження і виховували їх до 6 і до 18 років.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства другої групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.09.2018 серія 12 ААА № 552396.

У довідці управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації від 15.10.2024 № 542 зазначено, що позивачка з 17.07.2007 по 09.10.2017 знаходилась на обліку та отримувала допомогу особам з інвалідністю з дитинства з надбавкою на догляд.

Відповідно до виписки з постанови ЛКК Комунального підприємства «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.10.2024 № 108 ОСОБА_3 дійсно міг би бути дитиною з інвалідністю до 6 років.

Згідно з виписки з постанови ЛКК Комунального підприємства «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.10.2024 № 109 ОСОБА_2 дійсно міг би бути дитиною з інвалідністю до 6 років.

08.01.2025 позивачка звернулася до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії за віком, мати інваліда з дитинства.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яке 15.01.2025 прийняло рішення № 25 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким позивачці відмовлено у призначені пенсії за віком, оскільки не підтверджено визнання дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Рішення умотивовано тим, що довідки ЛКК від 08.10.2024 № 108, № 109 не відповідають формі № 080/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 № 482.

13.03.2025 позивачка повторно звернулася до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії за віком, мати інваліда з дитинства.

За результатами розгляду вищевказаного звернення Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.03.2025 № 25, у зв`язку з тим, що надані позивачкою висновки ЛКК від 08.102.2024 № 108, № 109 не відповідають затвердженій наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577 формам, а також не містять підставу видачі.

Вважаючи рішення відповідачів про відмову у призначенні йому пенсії за віком протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років (абзац перший пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 330/2181/16-а, підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо дострокового призначення пенсії за віком, визначивши, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.

Документами, які підтверджують факт настання інвалідності у дитини до досягнення нею шестирічного віку, яка визнана такою після досягнення шестирічного віку, враховуючи пункт 2.18, є:

1) або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності):

форми № 157-2/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за № 1504/21816;

та / чи Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 № 2067, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2024 за № 1925/43270;

2) медичний висновок лікарсько-консультативної комісії про дитину з інвалідністю віком до 18 років (форма № 080/о), затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 № 482, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2002 за № 11/6299.

Суд встановив, що позивачка є матір`ю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 04.11.1997 серія НОМЕР_1 , від 04.11.1999 і свідоцтвом про укладення шлюбу від 22.07.1998 серія НОМЕР_2 .

Відповідно до медичних висновків Жовтневої центральної районної лікарні від 03.07.2007 № 19 і від 03.07.2007 № 20, посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації 06.07.2009, сини позивачки є дітьми-інвалідами віком до 16 років.

Вказані довідки були видані, коли ОСОБА_2 було 9 років, а ОСОБА_3 7 років.

При досягненні п`ятдесятирічного віку 08.01.2025 і 13.03.2025 позивачка звернулась до структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявами за призначенням / перерахунком пенсії за віком, мати інваліда з дитинства, до яких додала, зокрема, виписки ЛКК Комунального підприємства «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.10.2024 № 108 та від 08.10.2024 № 109.

Вищенаведені виписки за формою і змістом не є медичним висновком ЛКК про дитину з інвалідністю віком до 18 років (форма № 080/о).

Водночас позивачка не подала до органів Пенсійного фонду України ні висновку МСЕК форми № 157-2/о, ні Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, позивачка не подала органам Пенсійного фонду України належні документи щодо підтвердження факту настання медичних показників для встановлення інвалідності в її дітей до досягнення ними шестирічного віку.

Поряд з цим, у виписках ЛКК Комунального підприємства «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.10.2024 № 108 та від 08.10.2024 № 109 зазначено, що відповідно ОСОБА_3 і ОСОБА_2 дійсно могли би бути дітьми з інвалідністю до 6 років.

Тобто цими виписками достеменно не встановлено ті факти, що її діти були особами з інвалідністю до досягнення ними шестирічного віку, а лише засвідчують можливість таких обставин.

Тому виписки ЛКК Комунального підприємства «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.10.2024 № 108 та від 08.10.2024 № 109 не є достовірними доказами в розумінні статті 76 КАС України.

За таких обставин, відповідачі в оскаржуваних рішеннях обґрунтовано прийшли до висновку про ненадання позивачкою необхідних документів, які підтверджують визнання її дітей особами з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що позивачці відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївсьа область, 54020; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21005; ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053; ) відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 13 червня 2025 року