Справа № 440/3005/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 13 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3005/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської територіальної громади до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської територіальної громади звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати п, п. 1, 2, 4 рішення Полтавської міської ради від 15.09.2023 року Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності в частині продовження розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та паспорту прив`язки на наступну тимчасову споруду згідно з додатком 1 до рішення - ФОП ОСОБА_1 - (№23) - стаціонарна тимчасова, споруда - торговельний павільйон та кафетерій павільйонного типу на земельній ділянці площею 87 кв.м. з кадастровим номером :18:007:0356 по АДРЕСА_1 ;

- скасувати Паспорт прив`язки №01-02-01-16/2907-1922 від 02.11.2020.

В обґрунтування позовної заяви вказував на протиправність рішення відповідачів про продовження розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та паспорту прив`язки на наступну тимчасову споруду згідно з додатком 1 до рішення - ФОП ОСОБА_1 - (№23) - стаціонарна тимчасова, споруда - торговельний павільйон та кафетерій павільйонного типу на земельній ділянці площею 87 кв.м. з кадастровим номером :18:007:0356 по АДРЕСА_1 ., оскільки така тимчасова споруда перевищує 30 кв.м., в порушення норм ч.2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ФОП ОСОБА_1 .

28.03.2025 надійшов відзив на позовну заяву від Полтавської міської ради, в якому заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що оскаржуване рішення було прийнято згідно норм чинного законодавства та відповідно були наявні правові підстави для продовження паспорту-прив`язки та земельного сервітуту. Крім того вказував на те, що неправомірність ретроспективного застосування норм ч.2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме щодо мінімального відхилення площі кожної тимчасової споруди від норми 30 кв. м.

04.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

01.05.2025 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких остання проти задоволення позову заперечувала. Вказувала на те, що у паспорті-прив`язки розглядалося два об`єкти тимчасових споруд, а не один, як зазначає позивач, а саме торгівельний павільйон та кафетерій торгівельного типу по АДРЕСА_1 . Крім того зазначає, що всі попередні рішення, що стосувались даних тимчасових споруд та земельного сервітуту були прийняті правомірно та відповідно до вимог законодавства.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням тридцять дев`ятої сесії восьмого скликання Полтавської міської ради від 15.09.2023 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» (далі Рішення від 15.09.2023), продовжено окремим суб`єктам господарювання розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності з перевищенням встановленої законом площі в розмірі 30 кв.м.

Пунктом 1 Рішення від 15.09.2023 згідно з додатком 1 до рішення суб`єктам господарювання продовжено на 5 років розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава.

Пунктами 2, 4 Замовникам, зазначеним в додатку 1 до цього рішення, продовжено дію особистого строкового земельного сервітуту на раніше сформовані земельні ділянки з оформленням відповідних договорів у встановленому порядку та в Управлінні з питань містобудування та архітектури продовжено термін дії оформлених паспортів прив`язки.

Зокрема, згідно Додатку 1 до Рішення від 15.09.2023, під п. 23 значиться ФОП ОСОБА_1 , якій продовжено подальше розміщення Стаціонарні тимчасові споруди торговельний павільйон та кафетерій павільйонного типу по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :18:007:0356, площа земельної ділянки 87 кв.м.

Договором особистого строкового земельного сервітуту від 15.09.2023, на підставі рішення тридцять дев`ятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 15.09.2023 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» встановлене сервітутне землекористування (обмежене платне користування) на земельну ділянку, кадастровий номер: :18:007:0356, площею 87,0 кв.м., для подальшого розміщення стаціонарних тимчасових споруд торговельного павільйону та кафетерію павільйонного типу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), який діє з 16.09.2023 по 15.09.2028 включно.

Управлінням з питань містобудування та архітектури продовжено дію паспорта прив`язки № 01-02-01-16/2907-1922, виданого 02.11.2020, на стаціонарну тимчасову споруду торговельного павільйону та кафетерію павільйонного типу по АДРЕСА_1 , до 15.09.2028.

Не погодившись з правомірністю прийняття таких рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Положенням про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, затвердженим рішенням Полтавської міської ради від 18.05.2012, також встановлено, що стаціонарна тимчасова споруда це споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м.

Зазначені вимоги кореспондуються із положеннями Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (п. 1.4).

Судом встановлено, що Згідно паспорту прив`язки № 01-02-01-16/2907-1922, виданого Управлінням з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради 02.11.2020, строк дії якого продовжено до 19.09.2028 вбачається, що стаціонарна тимчасова споруда складається із двох, суміщених між собою споруд торговельного павільйону площею 30, 15 кв.м. та кафетерію павільйонного площею 30, 15 кв.м. При цьому ескіз фасаду тимчасової споруди, що міститься в паспорті прив`язки передбачає наявність однієї суміщеної вхідної групи дверей посередині.

Як слідує з матеріалів справи, а саме протоколу огляду від 13.01.2025, проведеного в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000153 від 08.11.2023 місцем проведення огляду є відкрита ділянка місцевості, якій присвоєно кадастровий номер :18:007:0356, що знаходиться поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично розташована стаціонарна тимчасова споруда торгівельний павільйон. В ході огляду було встановлено, що споруда має стандартну форму будівлі, а саме прямокутну одноповерхову, ззовні споруда має єдиний фасад червоного кольору, єдиний спільний дах, один центральний вхід і один аварійний, одну спільну вивіску з написом «На посошок». З центрального входу маються вхідні металопластикові двері білого кольору. На вікнах та безпосередньо на споруді маються рекламні вивіски із написами, що свідчить про наявність кафетерію а саме «На посошок». У приміщенні споруди функціонує кафетерій.

Так, згідно карти-схеми відстань тимчасової споруди до проїзної частини становить 13,3 м, водночас довжина споруди становить 15 м, а ширина 3, 5 м., відтак фактична площа споруди становить 52, 5 кв.м.

Тобто, фактично стаціонарна тимчасова споруда складається із двох суміщених між собою тимчасових споруд та фактично її площа по зовнішньому контуру не відповідає нормам законодавства щодо допустимої площі тимчасової споруди 30 кв.м.

Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2025, в Реєстрі відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером :18:007:0356, зокрема оформлено та зареєстрованого договору оренди чи сервітуту на вказану земельну ділянку.

Розділом 5 Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, затвердженим рішенням Полтавської міської ради від 18.05.2012, визначено процедуру розгляду звернень щодо продовження дії паспорту прив`язки стаціонарної тимчасової споруди (далі по тексту - ТС).

Так, Замовник, зацікавлений у подальшому розміщенні стаціонарної ТС звертається до виконкому Полтавської міської ради з відповідною заявою.

До заяви додаються наступні документи:

- копія свідоцтва про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності або копія виписки з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців;

- паспорт прив`язки ТС;

Виконком Полтавської міської ради направляє звернення до управління з питань містобудування та архітектури. Управління з питань містобудування та архітектури направляє необхідні матеріали для розгляду на засіданні Комісії.

Рішення Комісії оформлюється протоколом, який підписується головою Комісії та її секретарем. Після позитивного висновку Комісії замовник звертається до міської ради із заявою щодо продовження (укладання) договору оренди землі або договору особистого строкового земельного сервітуту.

На підставі позитивного рішення Комісії та заяви замовника управління з питань містобудування та архітектури готує відповідний проект рішення Полтавської міської ради.

На виконання рішення міської ради замовник через Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру укладає з міською радою договір оренди землі або договір особистого строкового земельного сервітуту.

Після рішення міської ради та документу про право користування земельною ділянкою, управління з питань містобудування та архітектури продовжує строк дії паспорту прив`язки ТС шляхом зазначення нової дати, підпису уповноваженої посадової особи управління з питань містобудування та архітектури та печатки.

Згідно п. 7.1. Положення, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Пунктом 8.2. Положення визначено, що строк функціонування ТС може бути продовжено на підставі документа, що посвідчує продовження права користування відповідною земельною ділянкою, або продовження договору сервітуту без переоформлення паспорту прив`язки. Переоформлення паспорта прив`язки при продовженні строку функціонування ТС та його перереєстрації може здійснюватись у разі змін, які відбулися у містобудівній документації на місцевому рівні, будівельних нормах, розташуванні існуючих будівель і споруд, інженерних мереж, тощо або з ініціативи замовника.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити позицію Верховного суду України у справі № 440/6749/21, що викладена у постанові від 10.01.2024 щодо аналогічних правовідносин.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності повинне відповідати усім вимогам закону, містобудівної документації, будівельним, санітарним, протипожежним, екологічним та іншим нормам, державним стандартам і правилам, локальним нормативно - правовим актам органів місцевого самоврядування та іншим актам, дотримання яких вимагається під час перевірки намірів замовника щодо розташування таких споруд. Відповідність намірів змовника щодо розташування тимчасових споруд вищезгаданим нормативам безперервно повинна бути забезпечена і зберігатись починаючи з моменту звернення зацікавленої особи за отриманням дозвільного документа у вигляді паспорта прив`язки і в подальшому, під час вирішення питання про його оформлення (видачу), переоформлення та продовження строку дії, упродовж усього часу розміщення тимчасових споруд. Недотримання встановлених законодавством вимог до розміщення тимчасових споруд погіршує умови для життєдіяльності територіальної громади в цілому та кожного її члена окремо, може загрожувати протипожежній, санітарній та екологічній безпеці тощо, а у спірних правовідносинах - безпеці учасників дорожнього руху та відвідувачів таких споруд, негативно впливає на безпечні для життя і здоров`я умови перебування на території відповідного населеного пункту, створює ризики настання аварій, інших надзвичайних ситуацій. Відтак, дотримання встановленого законом порядку провадження підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці становить публічний (суспільний) інтерес її громади, обов`язок захисту якого покладено насамперед на представницький орган місцевого самоврядування - ту чи іншу раду, а також на створювані нею органи. Колегія суддів звертає увагу на те, що стаціонарна тимчасова споруда щодо продовження строку на розміщення якої оспорюваними положеннями рішення Полтавської міської ради виник спір у цій справі, через перевищення її площі не відповідає ознакам тимчасової споруди у розумінні положень статті 28 Закону № 3038-VI та Порядку № 244, оскільки стаціонарна тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності (павільйон) не може перевищувати 30 квадратних метрів саме по зовнішньому контуру, у тому числі з урахуванням об`єднання (суміщення).

Таким чином Полтавська міська рада та утворений нею орган - Управління з питань містобудування та архітектури, продовжуючи ФОП строк розміщення тимчасових споруд та строк дії паспорту прив`язки, не звернули увагу на те, що заклад ресторанного господарства павільйонного типу, являють собою одну єдину конструкцію, яка площею по зовнішньому периметру перевищує 30 кв.м., що є порушенням Закону № 3038-VI, Порядку № 244, Єдиних правил та Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава.

Суд звертає увагу на те, що повноваження відповідачів, які ними реалізовані у спірних правовідносинах, як і будь - якого іншого суб`єкта владних повноважень, обмежуються принципом законності (частина друга статті 19 Конституції України) і принципом верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Зокрема, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ), аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

У світлі обставин, встановлених у справі, що розглядається, та з урахуванням вищевикладених положень законодавства, суд вважає, що хоча й відповідність намірів замовника щодо місця розташування тимчасової споруди перевіряється саме на етапі оформлення, а не продовження строку дії паспорта прив`язки, відповідачі у спірних правовідносинах, будучи зобов`язаними діяти насамперед в інтересах та від імені територіальної громади, встановивши порушення вимог закону щодо розміщення належних третій особі тимчасових споруд (якщо таке порушення дійсно мало місце), повинні були виправити власну ж помилку, допущену під час прийняття рішення про оформлення і видачу паспорта прив`язки на такі споруди, вжити передбачених законом заходів щодо перевірки відповідності намірів розташування тимчасових споруд, приведення місця їх розміщення у відповідність вимогам законодавства, й відмовити у продовженні строку дії такого дозвільного документа, у подальшому розміщенні споруд.

Суд вважає, що у такому випадку не порушується баланс публічних і приватних (індивідуальних) інтересів, оскільки такі дії покликані відновити законність та правовий порядок у сфері спірних правовідносин, повернути їх у законні рамки й при цьому забезпечити дотримання інтересів широкого кола осіб - територіальної громади міста, запобігти негативним наслідкам, що можуть настати у зв`язку з недотриманням встановленого законодавством порядку розміщення тимчасових споруд, вимог щодо місця їх розташування.

У такий спосіб суб`єкт владних повноважень, який реалізує публічно владні управлінські функції у певних правовідносинах (у цій справі у сфері благоустрою території населеного пункту, містобудування та земельних відносин), може у легітимний спосіб захистити загальний інтерес, прийнявши відповідне рішення або вчинивши певні дії (у спірних відносинах відмовивши у продовженні строку розміщення тимчасових споруд за єдиним паспортом прив`язки).

Однак, у спірних правовідносинах Полтавська міська рада та утворений нею орган - Управління з питань містобудування та архітектури продовжуючи третій особі строк розміщення тимчасових споруд та строк дії паспорту прив`язки, не звернули увагу на те, що два торговельні павільйони, являють собою одну єдину конструкцію, яка площею по зовнішньому периметру перевищує 30 кв.м., що є порушенням Закону № 3038-VI, Порядку № 244, Єдиних правил та Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, не виправили власну ж помилку, допущену під час прийняття рішення про оформлення і видачу паспорту прив`язки на такі споруди.

За таких обставин та підсумовуючи викладене, суд дійшов висновків , що пункти 1, 2 та 4 рішення Полтавської міської ради від 15.09.2023 «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава» в частині продовження ФОП ОСОБА_1 розміщення стаціонарної тимчасової споруди на 5 років; в частині продовження дії особистого строкового земельного сервітуту на земельну ділянку та продовження терміну дії паспорта прив`язки на тимчасову споруду прийняті Полтавською міською радою з порушенням вимог Закону № 280/97-ВР, ЗК України, статті 28 Закону № 3038-VI, Порядку №244, Єдиних правил та Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, затвердженого рішенням Полтавської міської ради від 18.05.2012, оскільки у Полтавської міської ради були відсутні правові підстави для продовження строку розміщення ТС та терміну дії паспорту прив`язки, а відтак суд стверджує, що у спірних відносинах відповідачі діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оспорювані положення рішення Полтавської міської ради від 15.09.2023 не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим наявні підстави для їх скасування.

Беручи до уваги ту обставину, що строк дії паспорту прив`язки № 01-02-01-16/2907-1922 від 02.11.2020 не підлягав продовженню у зв`язку з невідповідністю паспорта прив`язки вимогам статті 28 Закону № 3038-VI, пункту 4 Єдиних правил та Положення про розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава станом на дату прийняття міською радою рішення від 15.09.2023, суд приходить до висновку про необхідність скасування паспорту прив`язки.

Щодо підстав звернення прокурора з даним позовом до суду і інтересах територіальної громади, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Полтавська міська рада, яка діє від імені власника землі в особі Полтавської міської територіальної громади, повинна діяти в інтересах територіальної громади та виключно у спосіб і у межах повноважень, передбачених законом.

Тобто воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади, що беззаперечно в цілому відноситься до інтересів держави.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 02.11.2016 у справі №6-2161цс16, від 23.11.2016 у справі №3-1058гс16.

Відповідно до ст.ст. 2,6,10 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Однак, відповідачами, всупереч інтересам територіальної громади, спірне рішення та паспорт прив`язки прийняті з порушенням вимог Закону.

Неправомірне набуття громадянами земельних ділянок у користування та протиправне розміщення тимчасових споруд підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якою згідно ст. 142 Конституції України, в тому числі, є земля, що перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що в свою чергу завдає істотної шкоди інтересам держави, яка згідно ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Таким чином, відповідно до положень Конституції України, право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів, кожне порушення закону при використанні комунального майна є порушенням інтересів держави.

Одним із способів судового захисту, визначених ст. 5 КАС України, передбачено визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки рішення органу місцевого самоврядування у разі його невідповідності Конституції та законам України визнається незаконним у судовому порядку, з огляду на відсутність у спірних відносинах спеціально уповноваженого органу на здійснення контролю за відповідністю рішень органів місцевого самоврядування вимогам закону, прокурор звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення Полтавської міської ради, як самостійний позивач в інтересах Полтавської міської територіальної громади.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №922/3272/18 захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у виді прийняття рішення, яке є незаконним а порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Відтак, суд приходить до висновку, що прокурор правомірно звернувся до суду з цим позовом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Прокурор при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4844,00 грн.

Докази понесення судових витрат до суду не надали.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням наведеного, оскільки прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах суб`єкта владних повноважень в особі Полтавської міської територіальної громади, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Антона Грицая, буд. 1, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Полтавської територіальної громади до Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. п. 1, 2, 4 рішення Полтавської міської ради від 15.09.2023 року Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності в частині продовження розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та паспорту прив`язки на наступну тимчасову споруду згідно з додатком 1 до рішення - ФОП ОСОБА_1 - (№23) - стаціонарна тимчасова, споруда - торговельний павільйон та кафетерій павільйонного типу на земельній ділянці площею 87 кв.м. з кадастровим номером :18:007:0356 по АДРЕСА_1 ;

Скасувати Паспорт прив`язки №01-02-01-16/2907-1922 від 02.11.2020.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова