Справа № 400/11972/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11972/24

Перша інстанція суддя Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 85927 гривень 84 копійок;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 27 лютого 2024 року включно;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення, розміром 3852 гривні 64 копійки в місяць, за період з 01.03.2018 року по 27.02.2024 року включно, у загальній сумі 277 124 гривні 38 копійок, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 , в частині вимог заявлених до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним дій та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 20 липня 2022 по 27 лютого 2024 року, відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

В решті позовних вимог, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у справі

Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність повернення частини позовних вимог, з підстав пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач не звільнявся зі служби в Збройних Силах України та не отримував письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а як наслідок позивач не пропустив строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви.

В свою чергу, 27 грудня 2024 року позивач надіслав заяву про поновлення пропущеного строку.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги в частині визнання протиправним дій та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2022 року до 27 лютого 2024 року, слід повернути, оскільки позов в цій частині подано позивачем після закінчення строків звернення до суду та без поважних причин для поновлення відповідних строків, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно п. 1 глави XIX КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу індексації за період з 01 грудня 2015 року по 27 лютого 2024 року.

В даному випадку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 18 грудня 2024 року, а тому судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем пропущено встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду.

Між тим, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги і правильність застосування судом першої інстанції інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про дотримання строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з можливим недотриманням законодавства про оплату праці за час проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом встановлено у ст. 233 КЗпП України.

При цьому, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що трудові відносини позивача з Військовою частиною НОМЕР_1 припинились з 28 лютого 2024 року, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2024 року № 59.

Вказані обставини справи свідчать про помилковість доводів апеляційної скарги про те, що позивач не звільнявся зі Збройних Сил України, а як наслідок не пропустив встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду.

В даному випадку, виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення прирівнюється є припиненням трудових відносин з військової частиною та має наслідком виплату позивачу усіх належних сум грошового забезпечення у день виключення зі списків особового складу частини.

Відповідний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18 листопада 2021 року (справа № 400/2208/20).

Між тим, з аналізу вищевикладених норм права та хронології їхньої зміни вбачається, що станом на грудень 2015 року (початок спірних правовідносин), право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалось будь-яким процесуальним строком.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01 липня 2022 року, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, обмежено право на звернення до суду для вирішення трудового спору тримісячним строком.

Між тим, з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції ЗУ № 2352-IX від 01 липня 2022 року, можливе тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Тобто, до 19 липня 2022 року строк звернення з позовом до суду про стягнення заробітної плати не був обмежений будь-яким строком.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року, яку залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, у зразковій справі № 260/3564/22.

В свою чергу, судом першої інстанції враховано вказані обставини при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі.

З іншого боку, колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що згідно вищевикладених норм права, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 КЗпП України, продовжили на строк дії такого карантину.

При цьому, згідно п. 1 постанови КМУ від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

В свою чергу, враховуючи дату звернення позивача до суду та тривалість зазначеного карантину, колегія суддів вважає, що зазначена норма не впливає на спірні правовідносини.

Між тим, щодо спірних сум грошового забезпечення за період служби позивача з 20 липня 2022 року по 27 лютого 2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно доводів апеляційної скарги, апелянт вважає, що письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні з Військової частини НОМЕР_1 , йому не видано та відповідний наказ не є таким повідомленням.

Між тим, як зазначено у вищевикладених нормах процесуального права, строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2024 року № 59 містив вичерпну інформацію про розміри нарахованих позивачу премій, набавок, додаткових винагород та допомог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач на момент звільнення з Військової частини НОМЕР_1 мав знати про порушення своїх прав.

Крім того, колегія суддів враховує, що 11 липня 2024 року позивач у письмовій заяві заявляв спірні вимоги до суб`єкта владних повноважень, що також свідчить про його обізнаність з фактом порушення своїх прав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду 18 грудня 2024 року позивачем пропущено строк звернення до суду щодо позовних вимог, які заявлено за період служби з 20 липня 2022 року по 27 лютого 2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що повідомлені позивачем обставини проходження військової служби є загальними та не можуть бути самостійною підставою для поновлення пропущених процесуальних строків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права при вирішенні питання забезпечення позову у даній справі, що є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги податкового органу.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук