Справа № 280/5000/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

16 червня 2025 рокуСправа № 280/5000/25 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Чернова Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову та зупинити дію пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 №176, яким скасовано пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 року № 154 про призов на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата запасу ОСОБА_1 , , бухгалтера 2 категорії розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , як нереалізований у зв`язку з порушенням порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 року № 176 скасовано пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 року № 154 про призов на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата запасу ОСОБА_1 , , бухгалтера 2 категорії розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , як нереалізований у зв`язку з порушенням порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Заявник (позивач) не погоджується з вищезазначеним пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2025 року № 176 та вважає, що він є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку із наступним.

Відповідно до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 154 від 09.05.2025 року наказано: «Солдата ОСОБА_1 , , призвати на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, на посаду бухгалтера 2 категорії розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС-900053А. З 09 травня 2025 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом за тарифним розрядом 7 у сумі 3 000,00 гривень на місяць, шпк «старший солдат».

З 09.05.2025 ОСОБА_1 була призвана на військову службу, зарахована до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим вона прийняла справи та посаду і реально приступила до виконання своїх обов`язків.

Незважаючи на це, пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 року № 176 скасовано пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 року №154 про призив на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата запасу ОСОБА_1 , , бухгалтера 2 категорії розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , як нереалізований у зв`язку з порушенням порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560. Отже, підставами для видання такого наказу про скасування попереднього рішення стали його «нереалізація» та порушення порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації. Вважає, що пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2025 №176 є необґрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що в майбутньому, в строки визначені чинним законодавством, позивач має намір звернутись до суду з позовом про визнання протиправним і скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 року № 176 про скасування пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 року № 154 про призов на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата запасу ОСОБА_1 , а також поновлення на військовій службі на умовах, визначених скасованим наказом.

Наразі у позивача є обґрунтовані припущення того, що в період тривалого судового розгляду, який в першій та другій судовій інстанції займе не менше 9 місяців, вакансія, на посаду якої було призначено ОСОБА_1 пунктом 1 наказу № 154 від 09.05.2025, безумовно буде заповнена шляхом призначення іншої особи. Окрім цього, в цей період, з огляду на умови воєнного стану та бойової обстановки, є невиключним прийняття рішення про розформування, реорганізацію, ліквідацію військової частини НОМЕР_1 , що є розповсюдженою практикою в умовах воєнної агресії російської федерації та інтенсивності бойових дій. У випадку настання таких обставин виконати судове рішення про поновлення порушених прав позивача буде неможливо або це значно ускладнить цю процедуру. В свою чергу, оскаржуваний очевидно протиправний наказ командира військової частини вже з моменту його видання, з одного боку, грубо порушує конституційне право позивача на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ст. 43 Конституції України), а з іншого, перешкоджає виконанню нею конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений статтею 63 Конституції України та статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Отже, оскаржуване рішення є вочевидь протиправним та таким, що суперечить Конституції і законодавству України, та порушує конституційні права ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.

Факт наявності порушення прав останнього потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів лише під час розгляду справи по суті, а не шляхом подачі заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що обставини правомірності (протиправності) дій та прийнятого рішення можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідження усіх доказів, наданих як позивачем, так і відповідачем у цій справі.

Таким чином, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача у справі може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не можуть бути визнаними достатніми для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що безумовно, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

У свою чергу, судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заявлені позивачем заходи забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ж.М. Чернова