Справа № 398/2372/25
Суддя: Стручкова Л. І.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2372/25
провадження №: 2-а/398/70/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУНП в Кіровоградській області, в якому просить скасувати постанову Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області серії ЕНА №4501655 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст121 КУпАП та закрити провадження в справі.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.04.2025 року о 17:44:39 год. в м. Олександрія, по вул. Гетьмана Мазепи (Героїв Сталінграда) 16, він керував транспортним засобом у якого відсутнє передбачене конструкцією ліве дзеркало заднього виду, чим порушив п. 31.4.7.а.ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб (не було названо причину зупинки згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію») у зв`язку з цим без підстав вимагали пред`явлення документів, що посвідчують особу, а також страховку та технічний паспорт на транспортний засіб. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівником поліції не встановлені фактичні обставини справи, не зібрано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчиненого порушення.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

08.05.2025 року до суду надійшов відзив відповідача в якому зазначено, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі встановлені обставини справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Стягнення застосоване без порушення, в межах санкції ч.1 ст.121 КУпАП, за якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства.

08.05.2025 року на адресу суду надійшов DVD-диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора щодо складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник Гулий А.В. в судове засідання не з`явилися. Представник надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у відзиві.

Згідно з ч.3 ст.205 КАС України, неявка учасника справи належним чином повідомленого про судове засідання не є перешкодою у розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 14.04.2025 року поліцейським Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії «ЕНА» №4501655, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14.04.2024 року о 17:44 год., в м. Олександрія, по вул. Гетьмана Мазепи (Героїв Сталінграда) 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994, днз. НОМЕР_1 у якого відсутнє передбачене конструкцією ліве дзеркало заднього виду, чим порушив п. 31.4.7.а.ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Згідно пп. «а» п.31.4.7 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Даючи оцінку аргументам позивача щодо правомірності зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд зазначає наступне.

Так, за змістом п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У позовній заяві позивач вказував на те, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції. Після зупинки поліцейський не повідомив підставу зупинки у зв`язку з цим без підстав вимагав пред`явлення документів, що посвідчують особу, а також страховку та технічний паспорт на транспортний засіб.

Положеннями ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

За визначенням ст.ст. 73, 74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно приписів ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача надано суду DVD-диск з відеозаписом щодо складення адміністративних матеріалів від 14.04.2025 року який досліджено в судовому засіданні.

Як вбачається з вказаного відеозапису, поліцейський зупинивши позивача одразу повідомив йому причину зупинки, зокрема те, що позивач керував транспортним засобом, за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема на розсіювачах задніх світлових приладів нанесено покриття (плівка чорного кольору), що зменшує їх світло пропускання та знижує видимість покажчика повороту. Після чого поліцейським було виявлено відсутність передбачених конструкцією транспортного засобу лівого (водійського) дзеркала заднього виду.

Так, дзеркало заднього виду (бічне) зазвичай складається з двох основних частин: корпусу та дзеркального скла (відбивача).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису чітко вбачається відсутність дзеркального скла в корпусі лівого (водійського) дзеркала заднього виду. Крім цього на відео зафіксовано покриття частини задніх ліхтарів транспортного засобу плівкою чорного кольору прямокутної форми.

За ч.1 ст.121 КУпАП, передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 року по справі №2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищенаведене, оскільки стягнення на позивача було накладено з урахуванням положення ч. 2 ст. 36 КУпАП України в межах санкції, встановленої ч.1 ст. 121 КУпАП України, за якою позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.121, 126, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.06.2025 року.

Суддя Л.І. Стручкова