Справа № 953/4491/25
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4491/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Веремійчик Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Гофельд Г.С., через систему «Електронний суд» звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №44 від 01 травня 2025 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, станом на дату подання позову перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а до притягнення позивача до адміністративної відповідальності перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до зареєстрованого місця проживання та постійного перебування.. 24 червня 2024 року позивач пройшов військово-лікарську комісію (ВЛК) та в той же період шляхом особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оновив (уточнив) свої персональні дані в Єдиному державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 01.05.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по дорозі на роботу, був зупинений та примусово поміщений в автомобіль поліції, доставлений в ІНФОРМАЦІЯ_7 як особа, яка на думку поліцейських є порушником правил ведення військового обліку. При спілкуванні з представниками ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно нього було винесено постанову № 44 від 01 травня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та згідно з якою, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17000 гривень. Як вбачається з постанови № 44 від 01 травня 2025 року: 06.01.2025 була направлена ПОВІСТКА № 1727580, за якою ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . о 11:00 годині 16.01.2025. Розглянувши матеріали справи, Начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 майор ОСОБА_2 , прийшов до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, присутні достатні ознаки складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3. ст.210-1 КУпАП, а саме: неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк та місце зазначені у повістці, тим самим порушила вимоги статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період. Позивач звертає увагу суду, що не отримував повістку, не був обізнаний про можливість надати письмові пояснення, як наслідок за відсутності пропозиції надати пояснення був позбавлений можливості надати пояснення про те, що він не отримував жодного оповіщення та повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК з АТ «Укрпошта», та той факт, що постійно проживає за місцем реєстрації, а тому вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 44 від 01 травня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. такою, що винесена за відсутності складу адміністративного правопорушення, є незаконною.

Позивач вважає, що постанова за №44 по справі про адміністративне правопорушення за п.3 ст.210-1 КУпАП від 01.05.202 є незаконною, та повинна бути скасована, а провадження по цій справі закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Так, постанова не містить інформацію щодо номеру відправлення Укрпошти рекомендованим листом з описом вкладення, відсутні докази того, що повістку про необхідність явки позивача до відповідача він отримав особисто під підпис, що є обов`язковою умовою для притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за неявку за таким викликом. З військово-облікового документу позивача в електронній формі вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 і відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними, тому додаткової потреби в уточненні даних немає. Крім того, минув строк притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, враховуючи вищенаведене, відсутня події адміністративного правопорушення. що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Бобко Т.В. від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу повторного розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова вказана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В.

В судове засідання позивач, його представник не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд заяви про зупинення виконання оскаржуваної постанови за їх відсутності, вимоги підтримала в повному обсязі. Враховуючи строк розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що участь позивача не визнавалася судом обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача також не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з повістки №1727580 від 06.01.2025 року, ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 16.01.2025 на 09-00 год. для уточнення даних.

Позивачем зазначено та підтверджується даними застосунку «Резерв+», дана повістка направлялась рекомендованим відправленням №671 з описом вкладення.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 44 від 01.05.2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у сумі 17000 гривень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 01.05.2025 року ОСОБА_1 було доставлено працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Абзацом 2 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 11.04.2024 №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набув чинності 18.05.2024 року, визнано що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-IX громадянину України 06.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_2 було сформовано та направлено повістку через AT "УКРПОШТА" для уточнення даних та з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_11 16.01.2025 о 11 год. 00 хв., але він не прибув.

Громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст.210-1 ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30.12.2022 №1487, абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Обставини, що обтяжують відповідно до ст.35 КУпАП не виявлено та обставини, що пом`якшують відповідно до ст.34 КУпАП відповідальність за адміністративне правопорушення- щире розкаяння.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в зв`язку з не прибуттям за повісткою до ТЦК та СП для уточнення даних.

Частиною 3статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Позивач посилається на те, що повістка № 172580 не була йому вручена у встановленому законом порядку, оскільки направлена на іншу адресу, на підтвердження чого надав скрін-шот з офіційного сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення, №671.

Судом на сайті АТ «Укрпошта» було перевірено весь шлях поштового відправлення №671 та встановлено, що відправлення з повісткою №172580 від 06.01.2025 року було прийнято АТ «Укрпошта» 09.01.2025 р. у м.Київ, 10.01.2025 прибуло до відділення №61121 у м.Харків, повернуто 15.01.2025 відправнику в зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою, а 16.01.2025 вручено відправнику за довіреністю у м. Харків.

Отже, повістка №172580 від 06.01.2025 була направлена позивачу на адресу місця проживання у м.Харкові і не була вручена йому в зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Відповідно до п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно даних військово-облікового документу, позивач ОСОБА_1 має військове звання солдат, під картотека «Користується правом на відстрочку`адреса місця проживання зазначена як: АДРЕСА_2 .

Направлена відповідачем повістка на адресу зареєстрованого місця проживання позивача, яку позивач також вказав при уточненні своїх даних, повернулась з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 позивач вважається належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

16.01.2025. на 11-00 год. позивач до ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно повістки №1727580 від 06.01.2025 року, не з`явився.

Відповідно до абз.8 ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 10 ст. 1 вказаного Закону громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Відповідно до абз. 6 частини 10 ст. 1 вказаного Закону громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу норми матеріального права вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для уточнення військово-облікових даних, взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (пункт 23 Порядку № 560).

Як встановлено судом, позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_11 за повісткою у визначений в ній строк без поважних причин. Ці обставини позивачем(представником) у позові не оспорюються.

Таким чином, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З приводу доводів позивача щодо відсутності у постанові посилань на встановлення його вини, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 283 КУпАП.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем строків притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення, то суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивач не з`явився за повісткою 16.01.2025. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановою від 01.05.2025, тобто у строк не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже, враховуючи викладене суд зазначає, що відповідачем дотримано процедуру та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Оскільки підстави для задоволення вказаного позову відсутні, як і підстави для відкладення розгляду справи, підстав для зупинення виконання оскаржуваної постанови від 01.05.2025 судом не вбачається. Також посилання представника позивача на норми ст.432 ЦПК України, щодо розгляду справи, що розглядається в порядку Кодексу адміністративного судочинства України є недоречним.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.2, 5 - 10,72 - 80,205,246,250,271, 286, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_4 ) комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови - залишити без задоволення.

Постанову від 01.05.2025 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн - залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя - Я.В. Губська