Справа № 202/3859/25
Суддя: Недобитюк Н. В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3859/25
Провадження № 2-а/202/50/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2025 року

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді: Недобитюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Завгородньої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 202/3859/25 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпра з позовом, у якому просив:

-поновити строк оскарження Постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2024;

-визнати протиправною та скасувати постанову № 1041 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210 КУпАП;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 КУпАП за відсутністю події та складу правопорушення.

У судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Чернецька Олена Анатоліївна підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.

Представник відповідача двічі поспіль у судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

11.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 , винесено постанову № 1041, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп.

10.04.2025 року позивачу стало відомо про те, що щодо нього було відкрите виконавче провадження № 77775798 від 15.04.2025. Під час ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження № 77775798 від 10.04.2025 позивач довідався про наявність Постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1041 від 11.09.2024, у якій зазначено, що він, як військовозобов`язаний, не став на облік після досягнення 25-річного віку, не оновив персональні дані у встановлений законом строк, чим порушив вимоги Правил військового обліку, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022. Зазначене стало підставою для складання протоколу та накладення штрафу.

Позивач та його адвокат надали пояснення, відповідно до яких 02.09.2024 ОСОБА_1 особисто з`явився до приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав усі необхідні документи та був поставлений на військовий облік у статусі військовозобов`язаного, що підтверджується наявними доказами (військово-обліковим документом № 2).

Під час оформлення документів на ОСОБА_1 був складений протокол № 1041 від 02.092024, у якому зазначено, про порушення правил військового обліку в особливий період, чим вчинено правопорушення передбачене частиною 3 статті 210т КУпАП.

11.09.2024 позивач прибув на розгляд протоколу № 1041 від 02.09.2024 до приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_3 , кабінет-рецепція. Однак за свідченнями позивача та його адвоката йому повідомили, що засідання відбудеться в іншу дату, про що повідомлять додатково.

Отже, у судовому засіданні в обгрунтування своєї позиції позивач наголосив на тому, що 05.02.2003 він став на військовий облік, що підтверджується приписним свідоцтвом № НОМЕР_3 .

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинній на час виникнення спірних правовідносин 15.06.2011) (далі -Закону України №2232-ХІІ) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України: - звільнені з військової служби в запас; - звільнені з альтернативної (невійськової) служби; - військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративнотериторіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; - звільнені зі служби начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної податкової адміністрації України; - які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; - виключені з військового обліку Служби безпеки України; - які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Відповідно до частини 3 ст 37 Закону України №2232-ХІІ призовники та військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Відповідно до частини 5 ст. 37 Закону України №2232-ХІІ зняттю звійськового облікупризовників у військових комісаріатах підлягають громадяни України: - які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; - які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; - які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; - які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.

Приписи ст. 38 Закону України №2232-ХІІ визначають обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових осіб, призовників і військовозобов`язаних щодо виконання правил військового обліку 1. В адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних. 2. Органи виконавчої влади, що здійснюють реєстрацію місця проживання чи перебування осіб, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад зобов`язані: - здійснювати реєстрацію (зняття з реєстрації) місця проживання чи перебування призовників і військовозобов`язаних лише в разі наявності в їх військово-облікових документах позначок військових комісаріатів відповідно про зняття з військового обліку або про перебування на військовому обліку за місцем проживання, а також повідомляти про місцеперебування призовників і військовозобов`язаних за запитом військових комісаріатів; - надавати районним (міським) військовим комісаріатам допомогу у прийнятті допризовників на військовий облік, проведенні призову громадян на військову службу (збори), контролі за виконанням ними правил військового обліку та виявленні громадян із числа призовників і військовозобов`язаних, які порушують ці правила. 3. Органи внутрішніх справ у встановленому законом порядку зобов`язані проводити розшук, затримання і доставку до військових комісаріатів громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилати у двотижневий строк до військових комісаріатів або органів місцевого самоврядування, що ведуть військовий облік, відомості про випадки виявлення громадян, які не перебувають, проте повинні перебувати на військовому обліку, а також відомості про осіб, які отримали громадянство України і повинні бути взяті на військовий облік. 4. Органи реєстрації актів громадянського стану зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про зміну призовниками і військовозобов`язаними прізвища, імені та по батькові, одруження (розлучення), випадки реєстрації смерті призовників або військовозобов`язаних та вилучення військово-облікових документів, пільгових посвідчень, а також інші дані. 5. Органи дізнання та досудового слідства зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про призовників, щодо яких ведеться дізнання або досудове слідство, а суди - про призовників, кримінальні справи стосовно яких розглядаються судом, а також про вироки щодо призовників і військовозобов`язаних, які набрали законної сили. 6. Посвідчення про приписку призовників, військові квитки військовозобов`язаних, засуджених до позбавлення волі, обмеження волі або арешту, надсилаються судами до відповідних районних (міських) військових комісаріатів. 7. Медико-соціальні експертні комісії зобов`язані в семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) військові комісаріати про призовників і військовозобов`язаних, яких визнано інвалідами 8. Керівники лікувальних закладів під час проведення призову зобов`язані у триденний строк повідомити відповідні районні (міські) військові комісаріати про громадян призовного віку, які перебувають на стаціонарному лікуванні. 9. Житлово-експлуатаційні організації, інші організації або підприємства та установи, що здійснюють експлуатацію будинків, а також власники будинків повинні своєчасно подавати необхідні відомості про призовників і військовозобов`язаних відповідним районним (міським) військовим комісаріатам, виконавчим комітетам сільських, селищних і міських рад, на які покладено ведення обліку призовників і військовозобов`язаних, стежити за виконанням призовниками і військовозобов`язаними правил військового обліку, а також сповіщати їх про виклик до військових комісаріатів. 10. Призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Отже, Закон України №2232-ХІІ визначав обов`язок військовозобов`язаних особисто в семиденний строк стати на військовий облік після прибуття до нового місця проживання повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядку).

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку завданнями військового обліку є ,зокрема, своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

Відповідно до пункту 14 Порядку військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).

Відповідно до пункту 20 Порядку військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Відповідно до пункту 16 Порядку військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів. Персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Персональний військовий облік передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Відповідно до пункту 23 Порядку призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративнотериторіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Отже, згідно вищевказаного Порядку та частини 7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

За свідченнями позивача, у період часу з 14.10.1986 по теперішній час він не змінював адреси місця проживання. Зазначив, що повістки, щодо вимог прибуття до приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за зазначений період не отримував.

Водночас, позивач долучив до матеріалів справи скріншот з застосунку з поміткою «Дані успішно оновлено», відповідно до якого він оновив свої дані «до 16 липня».

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633 ІХ від 11.04.2024.

Вказаним законом положення частини 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни У раїни, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, частина третя статті 210 КУпАП набрала чинності лише 19.05.2024 року відповідно до Закону № 3696-IX «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку». Разом з тим, зміни до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) набули чинності 19.05.2024 року.

Відповідно до частини 10 ст. 1 цього Закону: «Громадяни України, які підлягають військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дати оголошення мобілізації оновити (уточнити) свої облікові дані».

Враховуючи, що правовий механізм реалізації обов`язку з уточнення персональних даних було впроваджено лише з 19.05.2024 року, відлік 60- денного строку слід вести від цієї дати. 16 липня 2024 року позивач виконуючи вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) через застосунок «Резерв», оновив свої облікові дані, про що зазначено у військово обліковому документі.

Таким чином, станом на 02.09.2024 позивач виконав вимогу законодавства.

Відповідач, котрий був належним чином повідомлений про розгляд справи, і мав можливість заперечувати щодо обставин, викладених у позові, суду не надав спростування тверджень позивача.

Суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до частини 1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п.унктів 4.1, 4.2 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй (частина 2 ст .8 Конституції України).

Згідно з частиною 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною 2 ст. 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності.

В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог представником ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б спростували аргументи позивача та довели правомірність рішення відповідача про накладення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ), адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За встановлених обставин Суд дійшов висновку, що постанова № 1041 від 11.09.2024 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) з порушенням приписів частини 1 ст. 268 КУпАП.

За такихобставин, суд вважає, що відносно позивача не була дотримана процедура повідомлення, як особи, яка притягується до відповідальності, інформації про час та місце розгляду його справи, а отже останній був позбавлений можливості реалізовувати свої процесуальні права.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 1, 7, 9, 23, 210, 235, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП, ст. 5, 72, 77, 79, 139, 194, 229, 241, 250, 251, 255, 286,293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови № 1041 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову № 1041 від 11.09.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) якою накладений штраф у сумі 17000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) - визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. НЕДОБИТЮК