Справа № 420/22885/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/22885/24

Категорія:106030000 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.03.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу по особовому складу №949о/с від 25 червня 2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та призначено на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області з посадовим окладом 2 500 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у вересні 2021 року він отримав посаду старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, а з 10 серпня 2022 року тимчасово виконує обов`язки начальника сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області. 25 червня 2024 року ГУНП в Одеській області винесено наказ по особовому складу №949о/с, яким позивача звільнено з вказаної посади та призначено на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області.

З даним наказом позивач не погодився, вважав його незаконним, мотивуючи тим, що він не містить будь-якого обґрунтування, які саме інтереси служби є причиною для переміщення поліцейського. Позивач стверджував, що незважаючи на те, що зазначене переведення відбувалось в межах одного органу ГУНП в Одеській області та його звання наказом не було змінено, переведення здійснено на посаду з набагато більшим фізичним навантаженням та невизначеними посадовими обов`язками. Вищенаведене свідчить про те, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на підставі оскаржуваного наказу переміщення позивача на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області відбулося в межах рівнозначних посад та з метою більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби у відповідності до ч.8 ст. 65 Закону "Про Національну поліцію" №580-VІІІ (далі Закон №580-VІІІ), в редакції Закону України від 15 березня 2022 року №2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України".

Стосовно тверджень позивача про його стан здоров`я та можливого несення в іншій місцевості за межами м. Одеси на відстані від звичайного його місця проживання, то відповідач зазначає, що з урахуванням приписів Закону №580-VIII служба в поліції є службою особливого характеру, яка потребує значних зусиль при виконанні своїх службових обов`язків та особливо в умовах воєнного стану вимагає насамперед від поліцейських ставити інтереси держави вище від своїх особистих, які полягають в захисті суверенітету держави, у тому числі захисту інтересів громадян на деокупованих територіях. Щодо стурбованості позивача про відсутність у нього "локальних актів", про регламенти та вимоги до медичного та фізичного стану здоров`я особи по посаді на яку переміщено та відповідно посадових інструкцій, то відповідач зазначав, що будь-яких спеціальних вимог до стану здоров`я поліцейських, які призначаються/ призначені на посади в батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в області не встановлювались. Якщо поліцейський на момент призначення, у встановлений Законом спосіб не звільнений зі служби/не має медично встановлених (висновок ВЛК) підстав, по стану здоров`я придатний проходити службу в поліції, ця особа може бути призначена на відповідну посаду.

Щодо посадових інструкцій, то законодавцем не встановлено жодною нормою права, видавати такі інструкції заздалегідь. Відповідач додатково зауважував, що він наділений дискреційними повноваженнями з питань переміщення (переведення) поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ по особовому складу №949о/с від 25 червня 2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та призначено на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області з посадовим окладом 2 500 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі плати судового збору в сумі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю урегульований нормами спеціального Закону України "Про Національну поліцію", який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість. На думку апелянта, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість. Апелянт зазначає, що спірні правовідносини не підпадають під критерії ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", а посада, яку раніше обіймав позивач, була скорочена не внаслідок переміщення ОСОБА_1 , в порядку ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Апелянт вважає, що переміщення позивача було обумовлено не зміною у штатах Національної поліції України, а у зв`язку із доцільністю переведення/переміщення на іншу посаду в інтересах служби, що підтверджується змістом доповідної записки. Апелянт вказує, що за станом фізичної підготовки позивач відповідає нормам, які встановлюють та гарантують, якісне виконання службових зобов`язань під час проходження служби. Висновок військово-лікарської комісії, проте, що позивач має хворобу, яка є перешкодою у подальшому проходженні служби в поліції (за станом здоров`я) на момент прийняття спірного рішення, не видавався. Виписки з стаціонарного лікування ОСОБА_1 (які додані до позовної заяви) в жодному разі не встановлюють факт того, що позивач не може в подальшому проходити службу в поліції у зв`язку із станом здоров`я, такі документи лише засвідчують тимчасові розлади здоров`я останнього та період його лікування. Крім того, апелянт посилається на неврахування судом висновків Верховного Суду по справі №620/3663/19.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 з листопада 2015 року проходив службу в ГУНП в Одеській області, що підтверджується його послужним списком №0092653. у т.ч.у період з 10 серпня 2022 року по 14 липня 2023 року займав посаду начальника сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області у порядку просування по службі, що підтверджується його Послужним списком №0092653.

14 липня 2023 року наказом ГУНП в Одеській області №887 о/с капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, що підтверджується довідкою начальника СКЗ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

25 червня 2024 року наказом ГУНП в Одеській області №949 о/с відповідно до п.2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч.1 та абз.2 ч.8 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області з посадовим окладом 2 500 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Підставою для винесення даного наказу є доповідна записка заступника начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 24 червня 2024 року №9/7320.

З даним наказом позивач був ознайомлений 25 червня 2024 року, про що свідчить його особистий підпис про отримання його копії.

У доповідній записці вказано, що наказом Національної поліції України №626 від 07 червня 2024 року затверджено перелік змін у штатах Національної поліції України та створено батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, загальною штатною чисельністю 355 одиниць. Працівники зазначеного підрозділу безпосередньо виконують завдання щодо підтримки та правопорядку, боротьби з тероризмом на території України в умовах воєнного стану, у цілодобовому режимі залучаються до проведення спеціальних операцій, а також забезпечують охорону публічного порядку та безпеку громадян під час проведення масових заходів у місцях зі складним криміногенним становищем та в місцях виникнення надзвичайних ситуацій. Крім того, відповідно до наказу МВС України №732 від 04 вересня 2023 року, поліцейські підрозділу поліції особливого призначення беруть участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та інші. Зважаючи на викладене, з метою належного та ефективного виконання поставлених завдань та функцій зазначеним підрозділом Головного управління, недопущення погіршення криміногенної ситуації в Одеській області, забезпечення на належному рівні охорони публічного порядку в умовах воєнного стану пропонувалось на підставі ч.1 п.2 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію", перемістити (перевести) на рівнозначну посаду до батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, серед інших, капітана поліції ОСОБА_1 старшим інспектором роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, звільнивши з посади старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 цього ж Головного управління. (а.с.86 зв.-89)

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що надане відповідачем подання на призначення на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області капітана ОСОБА_1 , яким порушено вказане питання перед начальником ГУНП в Одеській області, складено заступником начальника ГУНП в Одеській області, що не узгоджується з приписами Посадової інструкції ОСОБА_1 . При цьому, дане подання заступника начальника ГУНП в Одеській області не є підставою прийняття оскаржуваного наказу. Вказаним спростовується довід відповідача щодо дотримання ним положення Закону України №580-VIII та наказу МВС України №1235 від 23 листопада 2016 року.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ст. 3 Закону №2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч.3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов (частини перша і друга вказаної статті). Отже, підставою переведення позивача на нову посаду є зміни у штатах Національної поліції України шляхом створення батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області. При цьому, матеріали справи вказаного наказу Національної поліції України не містять.

Крім того, в матеріалах справи є витяг зі штату ГУНП в Одеській області станом на 01 серпня 2024 року, згідно якому посадовий оклад старшого інспектора роти №1 батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) та посадовий оклад старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області складають 2 500,00 грн., що свідчить про створення нової посади позивача після прийняття оскаржуваного наказу. З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції погоджується з позицією позивача щодо передчасності прийняття оскаржуваного наказу, доказів зворотного відповідачем під час розгляду справи не надано.

Суд першої інстанції також зазначив, що з метою з`ясування ступеня рівнозначності посад, крім спеціального звання поліції та розміру посадових окладів, підлягає з`ясуванню у порівняні аналіз таких показників, як коло функціональних обов`язків. Так, порівняльний аналіз долучених до матеріалів справи Посадової інструкції позивача на попередній посаді та Положення про батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області дає підстави стверджувати, що завдання і обов`язки, а також рівень відповідальності старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області є відмінними від завдань і обов`язків та рівня відповідальності поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області.

При цьому, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постановах від 07 березня 2024 року у справі №460/10350/21, від 31 січня 2025 року у справі №580/2706/23 відповідно до яких, переміщення поліцейського з ініціативи начальника, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

За таких обставин суд першої дійшов висновку щодо не доведення відповідачем необхідність переведення позивача на іншу посаду в інтересах служби та дотримання при цьому принципу балансу інтересів підрозділу, у якому працював позивач до переведення при прийнятті спірного наказу про призначення його на посаду старшого інспектора роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області та урахування специфіки служби на цій посаді.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням вищенаведених положень законодавства та відмінностей відносно посади на яку переміщено позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не дотримано положень ч.2 ст. 65 Закону №580-VIII щодо переміщення позивача на рівнозначну посаду в порядку пп.1 п.2 ч.ч.1, 8 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII, Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" №2136-IX.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Згідно ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейські проходять службу в поліції: на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції; під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону; під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських; під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України", статті 29 Закону України "Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим" та статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад"; під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.

Частинами 3-5 ст. 59 Закону №580-VIII передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно ст. 60 Закону №580-VIII (в редакції Закону №2123-IX від 15 березня 2022 року), відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Статтею 65 Закону України "Про Національну поліцію", в редакції Закону №2123-IX від 15 березня 2022 року, врегульовано питання переміщення поліцейських.

За положеннями ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

В свою чергу переміщення поліцейських на рівнозначні посади, згідно п.2 ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII, здійснюється, зокрема, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Згідно ч.2 ст. 65 Закону №580-VIII, посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно ч.7 ст. 65 Закону №580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

За нормами ч.8 ст. 65 Закону №580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч.9 ст. 65 Закону №580-VIII).

Статті 60 та 65 Закону №580-VIII діють в редакції Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року №2123-IX, який набрав чинності 01 травня 2022 року.

Згідно розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2123-IX від 15 березня 2022 року зміни, внесені цим Законом до Закону України "Про Національну поліцію" (в тому числі до статей 60 та 65) діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Натомість, порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації визначений ст. 68 Закону №580-VIII.

За положеннями цієї статті, у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст. 77 Закону №580-VIII.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов`язаний виконувати обов`язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов`язки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постанові від 16 травня 2024 року у справі №320/4539/21 Верховний Суд вказав на те, що ст. 65 Закону №580-VIII дійсно визначає випадки, коли здійснюється переміщення поліцейських на вищі, рівнозначні або на нижчі посади, однак, порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації і алгоритм дій органу національної поліції регламентує ст. 68 Закону №580-VIII, тобто, норма, якою повинен керуватися орган національної поліції і крізь призму якої суди повинні були оцінити його дії, - це ст. 68, а не ст. 65 Закону №580-VIII. Тобто у випадку проведенням реорганізації переміщення поліцейського на рівнозначні посади має відбуватись із дотриманням порядку, визначеного саме ст. 68 Закону №580-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для прийняття оскаржуваного наказу, відносно позивача, слугувала ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію". Фактичною підставою для переміщення позивача стала доповідна записка заступника начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 24 червня 2024 року №9/7320.

Таким чином, колегія суддів констатує, що при переміщені позивача відповідачем було проігноровано вимоги порядку, визначеного ст. 68 Закону №580-VIII, на дотриманні якого наполягав у вищенаведених постановах Верховний Суд.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що переміщення позивача було пов`язано саме з проведеною в органах Національної поліції реорганізацією. Так, зокрема, як вбачається з матеріалів справи, прийняття наказу Національної поліції України від 07 червня 2024 року №626 було обумовлене створенням батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Одеській області. Зі змісту вказаного наказу вбачається, до штатного розпису ГУНП в Одеській області та його територіальних підрозділів було уведено 376 посад та скорочено 373 посади.

Крім того, у доповідній записці заступника начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 24 червня 2024 року №9/7320, адресованій начальнику ГУНП в Одеській області полковнику поліції І. Жуку, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу ГУНП в Одеській області від 25 червня 2024 року №949 о/с "По особовому складу", зазначено, що її прийняття обумовлене саме наказом Національної поліції України від 07 червня 2024 року №626.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, із застосуванням положень ст. 65 Закону №580-VIII, з урахуванням змін внесених Законом №2123-IX, в тому числі, абз.2 ч.8 ст. 65 Закону №580-VIII, допускається тимчасово, виключно на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, водночас оскаржуваний наказ не містить будь-яких посилань на те, що таке переміщення позивача здійснюється тимчасово.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, передбачений ст. 68 Закону №580-VIII порядок призначення на посаду поліцейського, посада якого буде скорочена, передбачає, перш за все, персональне письмове попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Окрім цього поліцейський може бути призначений на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції у порядку переміщення до закінчення двомісячного строку з дня персонального письмового попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції лише за його згодою.

Як вбачається з матеріали справи, спірний наказ про переведення позивача було винесено менше ніж через календарний місяць після прийняття наказу Національної поліції України від 25 червня 2024 року.

З системного аналізу норми ст. 68 Закону №580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які можуть бути йому запропоновані, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

За встановлених у даній справі обставин, відповідачем взагалі не було дотримано визначений ст. 68 Закону №580-VIII порядок призначення поліцейського на посаду під час здійснення реорганізації.

Реорганізація, внаслідок якої, як визначено відповідачем, скорочено посаду, яку обіймав позивач, розпочата у червні 2024 року, однак позивача не було повідомлено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв`язку із здійсненням реорганізації за два місяці до такого звільнення, позивачу не було запропоновано наявних вакантних посад.

Крім того відповідачем не було отримано згоди позивача на призначення на іншу посаду в порядку переміщення до іншого місця несення служби

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, передбачало можливість прийняття рішення за ініціативою прямих керівників (начальників) про переміщення поліцейського в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість саме в порядку ст. 65 Закону №580-VIII, п.2 ч.1 якої виділено лише одну підставу для переміщення поліцейського на рівнозначну посаду, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

В свою чергу, як зазначалось вище, згода поліцейського є необхідною при переміщенні його по службі у зв`язку з реорганізацією (ч.2 ст. 68 Закону №580-VIII).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного наказу з підстав недотримання відповідачем вимог ст. 68 Закону №580-VIII.

Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на день прийняття оскаржуваного Наказу №949 о/с був відсутній нормативний документ, яким встановлено завдання та функції батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, а також не були прийняті посадові інструкції на посади його поліцейських.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області до затвердження положення про нього не має повноважень на здійснення жодних функцій, а відсутність посадових інструкцій за посадами його поліцейських унеможливлює виконання ними будь-яких завдань (такі дії вважатимуться такими, які виходять за межі наданих їм прав і повноважень).

Щодо доводів апеляційної скарги, що порядок переміщення поліцейських по службі врегульовано спеціальним Законом №580-VIII, а згідно із Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" переведення працівника на іншу роботу можливе без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), до спірних правовідносин положення КЗпП України застосуванню не підлягають, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач, стверджуючи про те, що переведення позивача на нову посаду було зумовлено інтересами служби, не надав жодних доказів, які б підтверджували, що орган поліції ГУНП в Одеській області, в якому позивач до цього проходив службу, укомплектований належним чином і що, в разі переведення позивача на іншу посаду, не буде порушено інтереси служби управління, де він проходив службу. Тобто, останнім не доведено дотримання принципу балансу інтересів при прийнятті спірного наказу

Також, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що спірні накази відповідачем прийнято виключно на підставі п.4 ст. 68, пп.3 п.2 ч.1 та ч.8 ст. 65 Закону №580-VIII без жодного покликання на Закон України №2136-IX "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем у апеляційній скарзі не наведено належних підстав у зв`язку з якими позивач переміщається для забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Доводи апеляційної скарги дублюють пояснення наведені в відзиві на позовну заяву.

Щодо посилань апелянта на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду по справі №620/3663/19, колегія суддів зазначає, що вказані висновки не є релевантними відносно обставин даної справи, зокрема з огляду на відмінність фактичних обставин, підстав позову та правового врегулювання спірних правовідносин, чи спростовуються доводи апелянта у цій частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуваний наказ №949 о/с в частині призначення позивача не відповідає вимогам, встановленим ч.3 ст. 2 КАС України, оскільки переміщення поліцейського на посаду, для якої не встановлено повноважень, явно не сприяє ефективності несення відповідним поліцейським служби і не виходить з інтересів служби.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.