Справа № 351/859/25
Суддя: МАРТИНЮК В. І.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/859/25
Номер провадження №2-а/351/18/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Мартинюка В.І.,

з участю секретаря

судового засідання Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторінадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП,

встановив:

Представник позивача адвокат Ковалівський Б.В. звернувся до Снятинського районного суду із позовною заявою до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21 травня 2025 року поліцейським відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Стасівим Романом Романовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4787218, згідно з якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 21.05.2025 у м. Бучач, на вул. Галицька, 160, він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2(б) ПДР «Порушення правил подачі попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом».

Позивач не згоден із даною постановою, вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 жодних правил дорожнього руху не порушував.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2025 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

09 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Куриляк М.Г. Свої заперечення мотивує тим, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст. 278, 279 КУпАП. До відзиву долучено відеозаписи події («Печенюк Л.І. mp4», «Печенюк Л.І. 2 mp4», «export-0towu/mp4», «export-d4dl1/mp4»), які безпосередньо стосуються вчиненого позивачем правопорушення. На відео з відеореєстратора поліцейського автомобіля зафіксоване оскаржуване правопорушення, а саме як водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України, а саме порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом чи розворотом та норм ч. 2 ст. 122 КУпАП. Тому, просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що постановою старшого сержанта відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасіва Романа Романовича серії ЕНА №4787218 від 21.05.2025 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 21.05.2025 о 22:54 год у м. Бучач по вул. Галицька, 160, водій, керуючи транспортним засобом , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2(б) ПДР Порушення правил подачі попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Відповідно п. 9.2 «б» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З наданого суду відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі марки «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», н.з. НОМЕР_1 . Тобто, докази того, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом та не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2(б) ПДР Порушення правил подачі попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, у наданих до суду відеоматеріалах вісутні.

У відповідності до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №520/6006/21, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

За нормами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини ''доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом'' (п.43 рішення від 14.02.2008р. у справі ''Кобець проти України'' (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі ''Авшар проти Туреччини'' (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позивач довів, що не вчиняв адміністративного правопорушення за вказаних у пункту 5 оскаржуваної постанови обставин, натомість відповідач ГУНП в Тернопільській області не навело належних та допустимих доказів правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних у постанові від 21.05.2025 обставин.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За вимогами ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, за оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір, у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн згідно платіжної інструкції № 1К26-РР4В-ЕЕ8К-ВТРО від 02.06.2025.

Оскільки позов задоволено, відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 8, 9 ,72-79, 139, 194, 229, 241-246, 286, 297 КАС України та ст. 9, 247, 251, 283 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4787218 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.122 КУпАП від 21.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , місце знаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Повний текст рішення складено 13 червня 2025 року.

Суддя Василь МАРТИНЮК