Справа № 420/8755/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8755/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04.

В обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено, що податковим органом було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість та складено Акт перевірки №5760/15-32-04-04 від 12.02.2025 року, в якому зазначено про встановлення порушення з боку позивача вимог п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.12 ст.201, п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 по декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року. Внаслідок вказаного, податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04 на суму 575 135,00 грн.

Позивач вищезазначене податкове повідомлення-рішення вважає незаконним та необґрунтованим, а тому звернувся до суду задля його оскарження.

Ухвалою суду у справі №420/8755/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

28.04.2025 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що враховуючи вимоги п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 201.12 ст. 201, п.206.1 ст. 206 ПКУ, право на формування податкового кредиту на підставі митних декларацій виникає у платника виключно в періоді сплати до державного бюджету сум податку за податковими зобов`язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187 ПКУ, а оскільки така сплата має бути проведена платником до/або на день подання митної декларації, то право на формування податкового кредиту виникає виключно в тому звітному (податковому) періоді, на який припадає дата оформлення митної декларації. На підставі вищевикладеного встановлено, що ТОВ «АТАМАН І К» завищено суму податкового кредиту по задекларованим імпортним операціям (рядок 11.1Б «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою») за грудень 2024 року на суму 522 850 грн. Станом на дату складання акту камеральної перевірки від позивача не надходило додаткової інформації або документів щодо підтвердження задекларованої суми ПДВ за імпортними операціями в податковій звітності з ПДВ за грудень 2024 року на суму 522 850 грн., які б могли вплинути на висновки цього акту.

02.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача зауважує, що у ППР від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04, яким збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за листопад 2024 року, підставою для збільшення грошового зобов`язання з ПДВ зазначено акт перевірки 5760/15-32-04-04 від 12.02.2025. Разом з відзивом на адміністративний позов Головне управління ДПС в Одеській області надало акт перевірки 5760/15-32-04-04 від 12.02.2025 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість підприємства за звітний (податковий) період грудень 2024 року, а не листопад 2024 року. Так само відповідач надав до суду ППР від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04, в якому зазначено, що донарахування проведені по декларації з податку на додану вартість за листопад 2024 року, однак в додатку до ППР вказано податковий період грудень 2024 року. Незважаючи на те, що в оскаржуваному ППР є очевидна помилка при його складанні, позивач наполягає, що ним правомірно включено до декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року вантажні митні декларації щодо ввезених на митну територію України товарів у грудні 2024 року та з інших періодів (травень 2024 року). З системного аналізу акту перевірки, на думку представника позивача, вбачаються також помилки, які полягають в тому, що податковий орган безпідставно визначив суму ПДВ по вантажним митним деклараціям за травень 2024 року в сумі 522 850 грн. Позивач дійсно включив травневі ВМД в кількості трьох штук (24UA33U7, 24UA00U5, 24UA81U0) до декларації з ПДВ за грудень 2024, однак сума сплаченого ПДВ позивачем під час митного оформлення вказаних трьох ВМД є іншою і складає 440 308,83 грн. Будь-яких обмежень щодо включення податку на додану вартість за митними деклараціями до податкового кредиту в інших періодах протягом 365 днів, за твердженням сторони позивача, норми Податкового кодексу України не містять.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд у справі встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (далі ТОВ «Атаман і К», підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 41277430.

16.01.2025 року підприємством було подано податку декларацію з податку на додану вартість № за звітній період - грудень 2024 року, згідно якої в рядку 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи» з основною ставкою у колонці Б вказано суму 9 525 616,00 грн.

На підтвердження того, що до показнику з рядку 11.1 у вищевказаній податковій декларації були включені відомості з вантажних митних декларацій за грудень 2024 року, були надані наступні ВМД: 24UA38U4, 24UA73U7, 24UA11U9, 24UA46U5, 24UA78U7, 24UA08U7, 24UA33U9, 24UA19U9, 24UA26U6, 24UA47U4, 24UA29U5, 24UA57U0, 24UA10U6, 24UA13U3, 24UA19U3, 24UA96U0, 24UA16U1, 24UA82U7, 24UA82U1, 24UA89U5, 24UA97U1, 24UA75U1, 24UA81U0, 24UA62U6, 24UA38U7, 24UA24U3, 24UA13U0, 24UA50U3, 24UA59U5, 24UA63U5, 24UA83U6, 24UA26U3, 24UA26U0, 24UA50U9, 24UA59U0, 24UA98U7, 24UA81U3, 24UA88U7, 24UA89U6, 24UA90U9, 24UA57U1, 24UA84U5, 24UA87U2, 24UA88U1, 24UA90U3, 24UA57U6, 24UA92U9, 24UA45U8, 24UA67U2, 24UA68U1, 24UA69U0, 24UA72U0, 24UA81U5, 24UA88U9, 24UA96U4, 24UA53U6, 24UA77U1, 24UA83U9, 24UA84U8, 24UA65U5, 24UA67U3, 24UA69U1, 24UA77U8, 24UA57U5, 24UA17U2, 24UA18U1, 24UA55U0.

До показнику з рядку 11.1 у вищевказаній податковій декларації були також включені відомості з вантажних митних декларацій за травень 2024 року, а саме:

24UA33U7 ПДВ 108 024,37 грн.

24UA00U5 ПДВ 165 751,92 грн.

24UA81U0 ПДВ 166 532,54 грн.

Всього ПДВ згідно ВМД за травень 2024 року склало 440 308,83 грн.

Головним управління ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за звітній (податковий) період грудень 2024 року з питань дотримання підприємством вимог ст.198, ст.200, ст.201 ПК України, вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 та вимог постанови КМУ від 29.12.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (зі змінами та доповненнями)», внаслідок чого складено Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «АТАМАК І К» () за звітній (податковий) період грудень 2024 року №5760/15-32-04-04 від 12.02.2025 року (далі Акт).

В акті зазначено, що при перевірці використано податку декларацію з податку на додану вартість за грудень 2024 року від 16.01.2025 року №, та згідно її відомостей встановлено, що підприємство задекларувало наступні показники, зокрема, рядок 11.1 колонка Б ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою:

значення податкової декларації = 9 525 616,00 грн.;

значення перевірки = 9 002 766,00 грн.

сума відхилення = - 522 850,00 грн.

Згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України по ТОВ «Атаман і К» протягом грудня 2024 року оформлені вантажні митні декларації щодо ввезення товарів на митну територію України на суму ПДВ 9 002 765,86 грн. (що позивачем за час розгляду справи не заперечувалось).

При співставленні даних податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року та даних системи електронного адміністрування ПДВ, зокрема показників реєстрації митних декларацій за грудень 2024 року, встановлено включення до складу податкового кредиту до рядку 11.1 Б «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою» операції з імпорту на суму ПДВ 9 525 616 грн., при цьому сума ПДВ по оформленим митним деклараціям за грудень 2024 року склала 9 002 766 грн.

У висновках Акту зазначено, що дані камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ підприємства за звітний (податковий) період грудень 2024 року свідчать про порушення п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.12 ст.201, п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, що виразилось у завищенні суми податкового кредиту на суму ПДВ 522 850,00 грн. та призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р.18) у розмірі 522 850,00 грн.

Враховуючи висновки Акту №5760/15-32-04-04 від 12.02.2025 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) на 575 135,00 грн., з яких сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями 522 850,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 52 285,00 грн.

Разом з тим, як стверджує сторона позивача, податковий орган безпідставно визначив суму ПДВ по вантажним митним деклараціям за травень 2024 року в сумі 522 850 грн. Сторона позивача не заперечувала, що включила травневі ВМД в кількості 3-х штук (24UA33U7, 24UA00U5, 24UA81U0) до декларації з ПДВ за грудень 2024, однак сума сплаченого ПДВ позивачем під час митного оформлення вказаних 3-х ВМД є іншою і складає 440 308,83 грн., а не 522 850,00 грн.

Не погодившись із вищезазначеним ППР, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у справі №420/8755/25.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши зміст адміністративного позову, відзиву, відповіді на відзив, додаткових пояснень, а також наданих до суду письмових доказів у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно п.п.14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.12 ст.201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

За п.206.1 ст.206 ПК України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 року у справі №804/13847/13-а сформовано правовий висновок, згідно якого у разі невключення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у звітному періоді, в якому оформлена митна декларація, платник податку не втрачає таке право і може ним скористатися протягом 365 календарних днів з дати оформлення митної декларації. Такий висновок узгоджується з положеннями абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 ПКУ, які хоча і не містять прямого посилання на митну декларацію, однак зберігають за платником податку право включити до складу податкового кредиту податок на додану вартість протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. Суд касаційної інстанції вважає, що таке право зберігається за платником податку і у разі ввезення товарів на митну територію України та наявності документа, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, - митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Адже системний аналіз наведених судом норм засвідчує, що документами, які посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту, закон визначає як податкові накладні, так і митні декларації, передбачені у пункті 198.2 статті 198 ПКУ, а також інші визначені у пункті 201.11 статті 201 документи, які підтверджують сплату податку до бюджету. Вид таких документів залежить від виду оподатковуваних операцій, що передбачають право платника на податковий кредит, проте ці документи є рівнозначними для права сформувати податковий кредит.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи вищевказане, у спірних правовідносинах строк, передбачений п.198.6 ст.198 ПК України, на включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у звітному періоді відраховується з дати подання митної декларації та складає 365 календарних днів з дати складання митної декларації.

Суд з цього приводу також погоджується з твердженням сторони позивача відносно того, що будь-яких обмежень щодо включення податку на додану вартість за митними деклараціями до податкового кредиту в інших періодах протягом 365 днів, приписи ПК України не містять.

Крім того, позивачем до суду було надано належні та достатні докази на підтвердження правомірності включення сум, зазначених у ВМД 24UA33U7, 24UA00U5 та 24UA81U0, оформлених у травні 2024 року на розмір ПДВ, що складає 440 308,83 грн., до податкового кредиту.

Разом з тим, відповідачем за час розгляду справи не було наведено належних обґрунтувань щодо підстав незарахування до податкового кредиту підприємства за звітній період - грудень 2024 року грошового зобов`язання в розмірі 522 850,00 грн.

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Така правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2025 року по справі №420/8830/20.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що податковий орган за час розгляду справи не довів обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.03.2025 року №9818/15-32-04-04, а тому суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Головного управління ДПС в Одеській області.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог підприємства, суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 6901,61 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №9818/15-32-04-04 від 06.03.2025 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 6901,61 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (65005, м.Одеса, вул. Бугаївська, 21/49, оф.31, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Суддя О.В. Білостоцький