Справа № 826/5542/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 826/5542/18

09 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Карлівської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області звернулось до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" , в якому просило ухвалити рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб в сумі 36349,03 грн.

Позов обґрунтований тим, що у відповідача існує заборгованість, яка виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання в сумі 36349,03 грн.

Ухвалою судді окружного адміністративного суду м. Київ від 05 червня 2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку №399 справу передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду, ухвалою від 05.03.2025 прийнято до провадження судді та зобов`язано відповідача в порядку вимог статті 94 КАС України, надати суду інформацію про суму податкового боргу відповідача, який стягується в межах заявлених позовних вимог, яка є актуальною станом на дату звернення із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 06.05.2025 продовжено строк розгляду справи на 1 місяць.

Головне управління ДПС у Полтавській області 05.06.2025 надіслало через електронний суд клопотання про підтвердження податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" в розмірі 36 349,03 грн.

Інших заяв на адресу суду не надходило.

Відповідач у строк встановлений судом відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку Головного управління ДПС у Полтавській області як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський сироробний комбінат» 08.02.2017 подало за місцем обліку до Чутівського відділення Карлівської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2017 рік (реєстр. № ), де самостійно визначено грошові зобов`язання у сумі 35 462,46 грн. за рік або 5066,06 грн. щомісячно. Нараховано зобов`язання з земельного податку за червень 2017 року у розмірі 5066,06 грн., за липень 2017 року у розмірі 5066,06 грн., за серпень 2017 року у розмірі 5066,06 грн., за вересень 2017 року у розмірі 5066,06 грн., за жовтень 2017 року у розмірі 5066,06грн. грн., за листопад 2017 року у розмірі 5066,06 грн. та за грудень 2017 року у розмірі 5066,10 грн.).

Так, за червень-грудень 2017 року у картці нараховано щомісячних платежів на загальну суму 35 462,46 грн.

ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський сироробний комбінат» () з питань дотримання граничних строків сплати, визначених Податковим кодексом України, при здійсненні сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки за вересень-жовтень місяці 2016 року по Скороходівській сільській раді, результати якої оформлено актом № 2902/16-31-12-13-30/31575405 від 20.06.2017.

На підставі проведеної перевірки платникові винесено податкове повідомлення- рішення від 20.06.2017 № , яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 886,57 грн. з орендної плати з юридичних осіб, яке 04.08.2017 направлено на адресу платника та повернулося з відміткою відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Як слідує з матеріалів справи, згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по орендній платі з юридичних осіб в сумі 36349,03 грн. (основний платіж).

Дане податкове повідомлення-рішення в судовому та адміністративному порядку не оскаржувалося.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми, чинні на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Відповідно підпункту 10.1.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Згідно підпункту 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з плати за землю.

При цьому, суд зазначає, що згідно пункту 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (підпункт 14.1.136 статті 14).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2.).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4.).

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди (пункт 288.5.).

Згідно пункту 288.7 статті 288 цього ж Кодексу податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

У ст.16 Податкового кодексу України (надалі, ПК України) визначені зобов`язання платників податків, один з яких зобов`язує, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визнається податковим боргом.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11. ст.56 ПК України).

З урахуванням вимог 57 ПК України, у зв`язку з несплатою ТОВ "Миргородський сироробний комбінат" у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Згідно з п. 288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу. У відповідності до п.285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Приписами п.286.2 ст.286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 ПК України).

Суд зазначає, що виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: виписками з інтегрованих карток платника податку та розрахунками суми боргу.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкову вимогу № 151-17 від 08.02.2017, яку 17.02.2017 направлено на адресу Відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та 20.02.2017 отримано платником, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

На суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти. Виходячи з норм статті 95 Податкового кодексу України податкова заборгованість платників податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у податкового органу через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України податковий орган вправі звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Суд зауважує, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №2340/4023/18, від 05 березня 2020 року у справі №804/8630/16, від 12 липня 2022 року у справі №160/7345/20 та інших.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, зокрема, що за відповідачем обліковується податковий борг, наявність якого та його розмір відповідачем не спростовано, а докази оскарження податкового боргу в цій сумі суду не надано, як й не надано доказів сплати суми цього податкового боргу, в також зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення такого боргу, зокрема в частині направлення податкової вимоги, суд доходить до висновку про правильність висновків суду про задоволення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та є податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз позивачем не заявлено, як наслідок, у справі відсутні судові витрати, що підлягають розподілу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ТОВ «Миргородський сироробний комбінат» на користь бюджету з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника, податковий борг по орендній платі з юридичних осіб у сумі 36 349 (тридцять шість тисяч триста сорок дев`ять) грн. 03 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Полтавській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Європейська, 4,м. Полтава,Полтавський р-н, Полтавська обл.,36011 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44057192);

відповідач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Миргородський сироробний комбінат" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бориспільська, 9,м. Київ,02099 код ЄДРПОУ/РНОКПП 31575405);

третя особа:

- Карлівська об`єднана податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Полтавський шлях, 97,м. Карлівка,Полтавський р-н, Полтавська обл.,39500 код ЄДРПОУ/РНОКПП 39788132) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.