Справа № 344/7717/25
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7717/25
Провадження № 2-а/344/86/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

за участю представника позивача адвоката Легіня Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 3 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Данило Івана Івановича, Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕНА № 4540662 від 19.04.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить : скасувати постанову поліцейського 2 взводу 3 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітана поліції Данила Івана Івановича в справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2025 серія ЕНА № 4540662 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; стягнути з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог, зокрема зазначено, що постановою поліцейського 2 взводу 3 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітаном поліції Данило Іваном Івановичем (далі Відповідач) від 19.04.2025 серія ЕНА № 4540662 притягнуто ОСОБА_1 (далі Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у зв`язку із тим, що 19.04.2025 о 18:30 на трасі М06 774км водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, здійснив рух прямо чим порушив п. 8.4 ПДР «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків».

Позивач дійсно 19.04.2025 на ділянці дороги М06 рухався на автомобілі Mercedes Benz Vito 116 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вулиці Автомобілістів в м. Мукачево через Т-подібне перехрестя, попередньо увімкнув сигнал повороту та здійснив поворот ліворуч і здійснював подальший рух по дорозі М06 у напрямку до м. Ужгород. Слід зазначити, що на даній ділянці дороги немає належної розмітки дороги та знаку 5.16 ПДР. Ширина проїзної частини за відсутності горизонтальної розмітки дозволяла мені проїхати перехрестя і здійснити рух ліворуч виходячи з ширини проїзної частини та габаритів транспортного засобу без порушення встановлених Правил дорожнього руху. Кількість смуг руху за відсутності дорожньої розмітки і знаків на даній ділянці дороги визначалася самими водіями на підставі п. 11.1 ПДР України, а ширина проїзної частини дозволяла проїхати перехрестя та повернути ліворуч на дорогу М06 (774км) без порушення діючих ПДР України.

Питання виникнення відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 5.16 врегульовані спеціальними нормами ПДР, які мають у своїй структурі диспозицію - обов`язкове правило поведінки, та які містяться у розділі 11 «Розташування транспортних засобів на дорозі», або розділі 16 «Проїзд перехресть», а також в інших розділах ПДР.

Зазначає, що інформаційно-вказівний знак 5.16, про порушення якого вказує відповідач, не є спеціальною нормою, яка може бути покладена в основу об`єктивної сторони правопорушення, а він лише встановлює певний режим руху, показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них, та виконує для учасників дорожнього руху інформативну функцію, з метою завчасного повідомлення водіїв про правила, які діють на тому чи іншому перехресті.

Посадова особа, яка склала адміністративний протокол про адміністративне правопорушення від 19.04.2025 у відношенні Позивача, не правильно визначила суть адміністративного правопорушення в частині порушення вимог дорожнього знаку 5.16, та помилково зазначила пункт ПДР, який на її думку був порушений.

26.05.2025 від представника відповідача- Управління патрульної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позов. У позові просить відмовити.

09.06.2025 -від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування такого, зокрема зазначено, що в оскаржуваній постанові немає жодних посилань на те, що відбувалась відео фіксація правопорушення. Також постанова не містить жодних посилань на технічні засоби, за допомогою яких здійснено дані відеозаписи.

Згідно пункту 5 оскаржуваної постанови зазначено час та місце скоєння правопорушення: 19.04.2025 18:30:16. Однак, згідно відео з автомобільного відеореєстратора (тип, модель не зазначено) відеореєстрація руху автомобіля позивача здійснюється протягом часу 18:23:29 - 18:23:34, що не відповідає часу порушення, яке вказане в оскаржуваній постанові. За такого, вказаний доказ не може бути використаний для доведення будь-яких обставин у даній справі. Водночас, відеозаписи, які долучені до справи відповідачем, не є повними безперервними, а тому є належними та недопустимими доказами. Зокрема без належної повної, безперервної та точної відеофіксації порушення, не можуть доводити винуватість позивача. Як наслідок, такі відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Згідно фото сторінки вебсервісу Google Maps (копія додається) на трасі М06 774км у м. Мукачево Закарпатської області на перехресті у напрямку до м. Ужгород знаходиться знак 5.17.1.

Згідно п. 11.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Розділи 5 та 33 ПДР передбачають, що дорожні знаки 5.17.1 і 5.17.2 «Напрямок руху по смугах» є інформаційно-вказівними знаками і показують напрямки руху по смугах: 5.17.1 5.17.2.

Знаки 5.17.1 і 5.17.2 з відповідною кількістю стрілок повинні застосовуватись на ділянках доріг, що мають непарну кількість смуг. Вище згаданий дорожній знак розташований саме таким чином, щоб його закривав міський транспорт, який у денний час безперервно рухається у правій смузі та затуляє його для водіїв, що рухаються у лівій смузі. Знак 5.17.1 не встановлено перед початком даної ділянки і він не дублюється, що суперечить вимогам ДСТУ 4100-2002. Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України) вбачається, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Представник позивача позов просив задоволити з підстав та мотивів, що викладені письмово.

Відповідача, їх представники не з`явилися.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступне слово представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку:

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4540662 від 19.04.2025, що складена поліцейським 2 взводу 3 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Данила Іваном Івановичем, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mеrcedes-Vito 116 CDI з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16.1, чим порушив п. 8.4. ґ. зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч здійснив рух прямо.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.4. ПДР України, інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.16. є інформаційно - вказівним знаком знак показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 або 5.18 , установлені на ньому, не дають інших вказівок.

За п. 8.2. ПДР України, дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

З наданого відеозапису відповідачем фіксування події, позивач ОСОБА_1 вказує, що знаку не бачив, вся розмітка «засліплена» сонцем, наявний природній фактор. Належної розмітки на проїзній частині дороги немає.

Окремо, стороною відповідача надано відеозапис, де перед перехрестям зафіксовано дорожній знак 5.16.

При цьому, жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачем суду не надано, а надані стороною відповідача докази підтверджують обставини, які узгоджуються із постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд також враховує, що відсутність повної відеофіксації адміністративного правопорушення у цій справі, не впливає на її розгляд по суті, оскільки як вже зазначав суд, позивач у зафіксованих пояснення патрульному посилається на відсутність належної дорожньої розмітки.

Не зазначення технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, у постанові не може бути самостійною причиною скасування постанови.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась і Верховним Судом.

Зокрема, Верховний Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Зазначеної правової позиції дотримується ВС, який у постанові від 22.05.2020 по справі № 825/2328/16 зазначив наступне.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування уразі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Відтак, позовні вимоги не підлягають до задоволення. У позові слід відмовити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286КАС України,суд,-

У Х В А Л И В :

У адміністративному позові ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 3 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Данило Івана Івановича, Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕНА № 4540662 від 19.04.2025 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.