Справа № 440/3001/25
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3001/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3001/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

06.03.2025 адвокат Хлистун Ірина Миколаївна, здійснюючи на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №554 від 21.11.2023 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому, з урахуванням уточнень змісту позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати ГУПФ призначити з 17.03.2021 та виплачувати пенсію за вислугу років згідно із Законом України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру заробітної плати для перерахунку пенсії та проводити виплати перерахованої пенсії за вислугу років у повному обсязі без обмеження максимального (граничного розміру) виплати пенсії за вислугу років та без обмежень і особливостей, встановлених законами України №2148-VIII від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003, а також Законом України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у тому числі без обмежень і особливостей, які можуть передбачатися законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють (незалежно від працевлаштування та займаної посади);

- стягнути з ГУПФ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, яка полягає у неврахуванні обставин наявності у позивача вислуги більше 25 років, що призвело до протиправної відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вважає, що негативні емоції позивача внаслідок тривалого та умисного не розгляду його звернення та не призначення йому пенсії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди. Таким чином позивач вважає правильним та обґрунтованим те, що йому була завдана моральна шкода шляхом тривалого невиконання своїх обов`язків відповідачем, яку він оцінює в 1000000 грн.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 31.03.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Після остаточного усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суддя залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОТЦКСП.

23.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що у позивача відсутнє право на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 не мав вислуги років у календарному обчисленні тривалістю 22 років чи 12,5 років календарної вислуги та страхового стажу 25 років і більше, не досяг 45-річного віку та відсутні дані про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач не надав жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення моральної шкоди, як і доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування (а.с. 116-117).

Згідно з письмовими поясненнями представника третьої особи, ОТЦКСП на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №440/9201/22 направив до ГУПФ подання про призначення пенсії ОСОБА_1 (вих. №9/1/4537/УЧ59582 від 29.05.2023). Листом від 30.06.2023 №1600-0308-8/49897 подання повернуто третій особі у зв`язку з невідповідністю його вимогам законодавства. Після усунення недоліків ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно направили подання про призначення пенсії (вих. №9/1/10313/УЧ59582 від 26.10.2023). Згідно з розпорядженням №2137/1600-0203-11 від 27.10.2023 ГУПФ відмовило позивачу в призначенні пенсії. При прийнятті рішення третя особа покладається на розсуд суду (а.с. 112).

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до посвідчення Полтавського облвійськкомату серії НОМЕР_1 від 11.06.2015 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 106).

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.2010 позивач з 01.08.1994 по 21.10.2003 проходив службу у Збройних Силах України (а.с. 77).

Послужним списком ОСОБА_1 підтверджуються обставини того, що у період з 01.04.2006 по 14.05.2012 ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в УМВС в Полтавській області (а.с. 96-105).

Згідно з довідкою УМВС в Полтавській області від 27.10.2023 №Д-435/115/12/02/06-2023 вислуга років ОСОБА_1 станом на 14.05.2012 складає в календарному обчисленні 15 років 04 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 15 років 04 місяці 18 днів, безперервний стаж служби в ОВС становить 06 років 01 місяць 15 днів. Довідка складена на підставі послужного списку архівної особової справи ОСОБА_1 (а.с. 89).

ОСОБА_1 звертається до суду з цього приводу не вперше.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №440/9201/22, що набрало законної сили 26.05.2023, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмови у реалізації документів про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти подання про призначення пенсії ОСОБА_1 та всі необхідні документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", направити їх до ГУПФ.

При цьому суд у справі №440/9201/22 встановив, що:

- 19.03.2014 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 № 53 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_5

- наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.04.2015 №98 вважати таким, що вибув відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 15.01.2015 №113-VІІ капітана ОСОБА_2 , начальника зв`язку - командира взводу зв`язку, звільнено з військової служби у запас, з 06.04.2015 виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення. У цьому ж наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України на день звільнення становить: календарна - 10 років 03 місяці 09 днів, пільгова - 12 місяців 00 днів, загальна - 11 років 03 місяці 09 днів (а.с. 107-108).

На виконання рішення суду листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.05.2023 №9/1/4537/УЧ59582 направлено до ГУПФ подання та документи для призначення пенсії за вислугу років капітану (військова служба по мобілізації) у відставці ОСОБА_1 (а.с. 85).

Як видно зі змісту подання про призначення пенсії (на виконання рішення суду від 08.02.2023 №440/9201/22) від 29.05.2023 №УЧ59582, у ньому не зазначено ні календарної вислуги років для призначення пенсії, ні вислуги років у пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії, ні страхового стажу для призначення пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону (а.с. 93).

Листом ГУПФ від 30.06.2023 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_4 на дооформлення подання про призначення пенсії за вислугу років від 29.05.2023 №9/1/4537/УЧ59582 на гр. ОСОБА_1 , оскільки надані документи не відповідають вимогам Порядку надання та оформлення документів на призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №10-1 від 02.03.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2023 за №572/39628, оскільки у поданні не зазначена тривалість календарної вислуги років та страхового стажу, необхідних для визначення права на пенсію; відсутні заява про призначення пенсії встановленого зразка, оригінали документів про грошове забезпечення; надані документи не завірені у встановленому законодавством порядку (зворот а.с. 114).

У своїх поясненнях суду представник третьої особи зазначає, що після усунення недоліків ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно склав та направив до ГУПФ подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 26.10.2023 №УЧ59582. У супровідному листі від 26.10.2023 №9/1/10313/уч.59582 ІНФОРМАЦІЯ_2 додатково повідомив ГУПФ та ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 проводиться листування з військовою частиною щодо надання грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, які при надходженні будуть терміново надіслані на їх адресу (а.с. 114).

За результатами розгляду подання та документів на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 27.10.2023) для призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які подані ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпорядженням ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 керуючись п.п. "а", "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 114).

Позивач не погодився з розпорядженням ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024, у справі №440/18735/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУПФ про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

12.11.2024 позивач звернувся до ГУПФ із заявою, в якій просив призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років згідно із Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на дату звільнення заявника та на дату первісного звернення заявника) (а.с. 92).

У відповідь ГУПФ листом від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24 повідомив заявника про те, що листом ГУПФ від 08.11.2023 за №1600-0308-8/81150 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 36).

Позивач вважає відмову ГУПФ, викладену у листі від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24, протиправною, такою що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим знову звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Перш за все суд з`ясував, що предмет спору у цій справі зводиться до з`ясування обставин правомірності відмови ГУПФ у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, викладеної у листі від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24.

У позовній заяві позивач зазначає, що йому слід призначити пенсію за вислугу років відповідно до постанови КМ від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб", яка діяла на час його звільнення зі служби, та передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, та не втратила свою чинність на момент звернення до ГУПФ із поданням про призначення пенсії, а тому має бути застосована до заявника.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що його загальна вислуга становить 11 років 03 місяці 09 днів, як це визначено наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.04.2015 №97. Крім того, згідно з довідкою УМВС №Д-435 від 27.10.2023 вислуга років в органах внутрішніх справ складає в календарному обчисленні станом на 14.05.2012 15 років 04 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 15 років 04 місяці 18 днів.

Звідси, як на думку позивача, він має 26 років 7 місяців 27 днів - тобто більше 25 повних років, що є достатньою для призначення пенсії за вислугу років.

У свою чергу відповідач у відзиві стверджує, що позивач на момент звільнення не мав вислуги років у календарному обчисленні тривалістю 22 роки чи 12,5 років календарної вислуги та страхового стажу 25 років і більше, дані про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні, на день звільнення не досяг 45-річного віку, тому не мав права на призначення пенсії. Додав, що до подання, оформленого ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_1 , розрахунок вислуги років на день звільнення 06.04.2015 не додано. Листом кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України повідомлено, що розрахунок вислуги років на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у ст. 12 Закону. Згідно з витягом з наказу про звільнення з військової служби позивач мав вислугу 11 років 03 місяці 09 днів, з яких календарна вислуга років становить 10 років 03 місяці 09 днів, а також на момент звільнення зі служби йому виповнилося 38 років. Відповідно до Реєстру застрахованих осіб страховий стаж ОСОБА_1 становить 9 років 07 місяців 14 днів.

Крім того представник відповідач зауважував, що відповідно до розпорядження ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 за результатами розгляду подання та документів на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 27.10.2023) для призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які подані ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. ОСОБА_1 вже відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Розв`язуючи суперечку між сторонами, суд бере до уваги той факт, що питання правомірності розпорядження ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 вже було предметом судового розгляду у справі №440/18735/23, за наслідками розгляду якої судом ухвалено рішення від 25.01.2024 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Так, в ході судового розгляду суд у справі №440/18735/23 констатував висновок, відповідно до якого позивач не має вислуги 20 календарних років, не займав посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, тому і не набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пунктів "в" або "г" частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII.

Суд у справі №440/18735/23 дослідивши наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.04.2015 №97, довідку УМВС №Д-435 від 27.10.2023, а також відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 01.10.2010, за наслідками чого констатував, що станом на 06.05.2015 (день звільнення зі служби) календарна вислуга років ОСОБА_1 становила 16 років 04 місяці 22 дні (09 років 02 місяці 20 днів (з 01.08.1994 по 21.10.2003 служба в Збройних Силах України) + 06 років 01 місяць 15 днів (з 01.04.2006 по 14.05.2012 служба в органах МВС) +1 рік 00 місяців 17 днів (з 19.03.2014 по 06.04.2015 служба в Збройних Силах України під час призову на військову службу під час мобілізації)) та період, що також підлягав зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах становив 00 років 05 місяців 14 днів.

За висновком суду у справі №440/18735/23, станом на день звільнення зі служби 06.04.2015 ОСОБА_1 не набув право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки:

- не мав вислуги років 22 календарних років, як цього вимагає п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ;

- не був особою з інвалідністю внаслідок війни та не досяг 45-річного віку відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ;

- не мав вислуги 20 календарних років, не займав посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років як це визначено пунктами "в" - "г" частини 1 статті 12 Закону №2262-XII.

Обставини, якими позивачу обґрунтовує позов у даній справі №440/3001/25, не спростовують висновки суду у справі №440/18735/23, не доповнюють та не змінюють їх, у зв`язку з чим суд визнає безпідставними та голослівними твердження позивача з приводу достатності у нього вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені у справі №440/18735/23 обставини суд не здійснює їх повторне дослідження, переоцінку чи аналіз, натомість приймає ці обставини, як і висновки по суті, до уваги як такі.

Встановлені судом у цій справі обставини свідчать про безпідставність заявленого позову, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, яких позивач і не поніс, оскільки звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/3001/25 - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун