Справа № 593/125/25
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/125/25
Провадження №2-а/593/12/2025
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"29" травня 2025 р.

у складі:

головуючої судді Німко Н.П.

за участю секретаря судового засідання Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 й просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1/29 від 17 січня 2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП; справу про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Як на підставу позову послався на те, що із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ніби-то часом вчинення правопорушення є 15 січня 2025 року близько 11 год. 20 хв., коли він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних. Під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що протягом дії воєнного стану він не вчасно уточнив в період з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року, адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 2 II. Прикінцеві та перехідні положення.

Вказує, що такі обставини не відповідають фактичним обставинам справи. Наведеної норми закону він не порушував, оскільки вчасно оновив в центрі надання адміністративних послуг. Через нестабільне та погане функціонування електронних реєстрів йому порадили звернутись особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому він прибув до цього відділу, де оновив військово-облікові дані про себе, написав заяву про надання відстрочки на підставі абзацу 1 ч.З ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Йому було надано таку відстрочку на термін дії Указу Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні», тобто до 08.08.2024 року.

У подальшому, Указом Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 469/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 12 листопада 2024 року. Враховуючи продовження воєнного стану він повторно звернувся із зазначеною заявою про надання відстрочки, яку йому було надано на строк до 11 листопада 2024 року, що доводиться відповідною довідкою №7964 від 07.10.2024 року. Перед закінченням строку наданої відстрочки від призову на військову службу він в черговий раз в листопаді 2024 року звернувся до Відповідача із такою ж заявою, подавши копії необхідних документів. Подану інформацію було розглянуто та знову надано відстрочку від призову на військову службу строком до 07.02.2025 року, що доводиться роздруківкою даних особистого кабінету призовника.

Вважає, що при умові вчинення ним адміністративного правопорушення, часом вчинення такого правопорушення мав би були липень 2024 року, тобто коли він звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, надавши та уточнивши свої військово-облікові дані.

Таким чином в оскаржуваній постанові через порушення уповноваженою особою ст.ст. 245, 251 КУпАП не правильно вказано дату та час вчинення правопорушення, якщо воно мало місце, та докази такого правопорушення.

Окрім цього вказує, що у вступній частині оскаржуваної постанови зазначено, що вона винесена за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.З ст. 210-1 КУпАП, із описової частини цієї постанови вбачається, що він вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.З ст. 210 КУпАП, тобто іншого правопорушення, а в резолютивній частині взагалі відсутні відомості про те, за якою нормою закону його визнано винним і у вчиненні якого саме правопорушення, тільки зазначено про накладення на мене штрафу.

Відтак вважає таку постанову такою, що не відповідає вимогам передбаченим ст. 283 КУпАП, і з цих підстав вона підлягає до скасування.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Горський О.І. не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Адвокат Горський О.І. подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщеним про час та місце слухання справи. Надіслав до суду відзив на позов, який обгрунтував таким:

15 січня 2025 року о 11:20 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув громадянин ОСОБА_1 з метою звірки своїх військово-облікових даних.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року не оновив свої персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, чи своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів відповідно до абз. 4 пп.1 п.2 II.Прикінцеві та перехідні положення.

У зв`язку із вищевказаним, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2024 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1126 - VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог п.5 ч.10 ст 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1, «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.З ст.210 КУпАП.

У позовній заяві позивач вказує, що він вчасно оновив свої зійськово-облікові дані через ЦНАП, однак по причині нестабільного функціонування електронних реєстрів, порадили звернутися особисто до ТЦК та СП. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім цього він декілька разів приходив до першого відділу для продовження відстрочки, і на даний час користується правом ва відстрочку від призову під час мобілізації.

Відповідач не погоджується з такою думкою позивача у зв`язку з тим, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинене ним після 19.05.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, при цьому саме з 19.05.2024 року у позивача виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та аерсональні дані.

Разом з тим, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього вищевказаними нормативно - правовими актами, жодним із визначених законом способів уточнення своїх персональних даних не скористався, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

Щодо незастосування ІНФОРМАЦІЯ_4 при притягненні до відповідальності вимог Примітки до ст. 210 КУпАП, слід зазначити наступне: Примітка до ст.210 КУпАП не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів.

А відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Жодна з баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання військовозобов`язаного, номер його засобу зв`язку та адресу електронної пошти.

Вказує, що оскаржувана постанова є правомірною та прийнятою згідно норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними і не підлягають до задоволення.

Просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача, а у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши позов, всебічно перевіривши матеріали справи, докази, надані по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються таким нормативним законодавством.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, відповідно ч.1,2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису),які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів,актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Судом встановлені такі факти й відповідні їм правовідносини.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_5 №1/29 від 18 січня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн.

Так, згідно вказаної постанови ОСОБА_1 15 січня 2025 року близько 11 год. 20 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії воєнного стану не вчасно уточнив в період з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року, адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 2 II. Прикінцеві та перехідні положення.

Оскаржуване рішення відповідача не містить посилань на будь-які докази, які підтверджували обставини, яким обґрунтовано таке рішення. Під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду також не надано.

В той час, як обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що позивач вчасно не оновив персональні дані.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідачем не надано.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не може бути залишена в силі і підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку недоведеністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , вчиненого за обставин, зазначених у оскаржуваній постанові.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст.210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_5 у справі про адміністративне правопорушення №1/29 від 17 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.; справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП за фактом подій, які мали місце за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові №1/29 від 17 січня 2025 року.

Повноий текст рішення, в силу положень ч.3 ст.243 КАС України, складено 04 червня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко