Справа № 520/25270/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 червня 2025 року справа №520/25270/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі по тексту відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 30.07.2024 №069048 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень), винесену відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у день проведення перевірки автомобіль не використовувався для перевезень пасажирів та транспортний засіб не перебував у користуванні позивача. Відтак, на думку позивача, оскаржувана постанова від 30.07.2024 №069048 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 гривень за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частиною першою статті 60 Закону України №2344-III, є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач за допомогою системи «Електронний суд» 04.10.2024 надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та направлення на перевірку від 20.06.2024 №000147, 24.06.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась рейдова перевірка на а/д М-30 «Стрий Умань Дніпро - Ізварине», 916 км + 897 м. Відповідно до пунктів три, чотири Порядку №422, зупинений транспортний засіб марки MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював пасажирські перевезення за маршрутом «Кривий Ріг - Харків». В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем. У водія ОСОБА_2 на момент проведення перевірки було встановлено відсутність копії договору із замовником транспортних послуг. У зв`язку з виявленням зазначеного порушення, державними інспекторами складено акт від 24.06.2024 №039620 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами розгляду якого винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.07.2024 №069048 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано у відношенні Позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Слюсаренком Д.М. на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області у період з 24.06.2024 до 30.06.2024 та направлення на перевірку від 20.06.2024 №000147, 24.06.2024 проводилась рейдова перевірка на а/д М-30 «Стрий Умань Дніпро - Ізварине», 916 км + 897 м.

Відповідно до пунктів третього, четвертого Порядку №422, зупинений транспортний засіб марки MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено відсутність копії договіру із замовником транспортних послуг. У зв`язку з виявленням зазначеного порушення, державним інспектором було складено акт від 24.06.2024 №039620, яким зафіксовано порушення позивача, передбачене статтею 39 Закону України №2344-III. Як вбачається із акту перевірки від 24.06.2024 №039620, наявного в матеріалах справи, водій з його змістом ознайомлений, проте відмовився від підпису та пояснень.

Відповідач, листом від 09.07.2024 №58886/38/24-24, направленим поштою рекомендованим повідомленням №182, викликав позивача для розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства на 30.07.2024 з 9.00 до 11.00. Вказане повідомлення відповідачем направлялось на зареєстровану адресу позивача вулиця Квітуча, будинок 7, Краснокутська територіальна громада, село Костянтинівка, Богодухівський район, Харківська область, 62042. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплати поштового переказу, копія якого міститься у відзові на позовну заяву, вказане повідомлення про розгляд справи не було отримано позивачем.

За результатами розгляду акту №039620 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.07.2024 №069048 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн. Примірник вказаної постанови супровідним листом від 30.07.2024 №65142/40/24-24 надіслано 30.07.2024 рекомендованим повідомленням №182 позивачу на зареєстровану адресу: вулиця Квітуча, будинок 7, Краснокутська територіальна громада, село Костянтинівка, Богодухівський район, Харківська область, 62042.

Позивач, вважаючи протиправною постанову від 30.07.2024 №069048, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до Позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно- господарського штрафу.

Так, за змістом частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтями 238, 239 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності

При цьому, для правильного вирішення справи по суті необхідним є дослідження нормативно-правового регулювання, яке визначає вимоги до осіб, які є учасникам правовідносин з перевезення.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт», основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положення Закону України «Про автомобільний транспорт» визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є адміністративно - господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (в подальшому - Положення №103, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту першого Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із підпуктом першим пунктом четвертим Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту восьмого Положення №103, Укртрансбезпека, здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктами другим, п`ятдесят четвертим, п`ятдесят восьмим, шестесят другим пункту п`ятого Положення №103 встановлено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затвердженийПостановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (в подальшому Порядок - №1567).

Згідно із підпунктами 2-4 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту чотирнадцятого Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом п`ятнадцятим Порядку №1567 встановлений вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність, визначених статтями 39,48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку №1567).

Статтею 39 Закону №2344-ІП обумовлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документи.

Матеріалами справи підтверджено, що керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567), на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та направлення на перевірку №000147 від 20.06.2024, 24.06.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проводилась перевірка на а/д М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине», 916 км + 897 м.

Був перевірений транспортний засіб марки MERCEDES BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював пасажирські перевезення за маршрутом «Кривий Ріг - Харків».

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем.

У водія ОСОБА_2 на момент проведення перевірки було встановлено відсутність копії договору із замовником транспортних послуг.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт від 24.06.2024 №039620 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Водій зі змістом акту від 24.06.2024 №039620 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом був ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився.

Щодо розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Суд вказує, що відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням №58886/38/24-24 від 09.07.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 182, Позивача було викликано для розгляду справи на 30.07.2024 з 9.00 до 11.00.

Вказане повідомлення відповідачем направлено на адресу позивача, вказану у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка, як встановлено судом, вказана у позові.

Відповідно, до даних трекінгу Укрпошти вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 09.07.2024, тобто відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 11.07.2024 відправлення прибуло до логістичного центру. Таким чином, позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту.

За результатами розгляду акту від 24.06.2024 №039620 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.07.2024 №069048 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приписами пункту 29 Порядку №1567, копію постанови ід 30.07.2024 №069049 направлено 30.07.2024 позивачу, разом із супровідним листом від 30.07.2024 № 65142/40/24-24 рекомендованим повідомленням №303, яке повернено відправнику, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Суд вказує, що статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з положеннями статті 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій автобуса зобов`язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса: мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством: дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; приймати, розміщати та видавати багаж пасажирам на зупинках, передбачених розкладом руху; стежити за виконанням пасажирами своїх обов`язків та безпечним розміщенням ними багажу і ручної поклажі в автобусі; оголошувати назви зупинок і час стоянки на них; здійснювати висадку пасажирів у відведеному для цього місці в разі заправлення автобуса паливом під час виконання перевезень; вживати необхідних заходів для безпеки пасажирів у разі виникнення перешкод для руху на маршруті (туман, ожеледь тощо), які не дають змоги продовжити поїздку, а також, у разі вимушеної зупинки автомобільного транспортного засобу на залізничному переїзді; зупиняти автобус за сигналом контролера, виконувати його вказівки та сприяти у здійсненні контролю.

Відтак, документами, які повинні знаходитись та пред`являтись для перевірки уповноваженим посадовим особам, зокрема, є договір із замовником транспортних послуг.

Щодо твердження позивача, що транспортний засіб MERCEDES BENZ загальний легковий пасажирський, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем було передано своєму знайомому разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Про здійснення перевезення позивачу не було відомо, договір із замовником водієві не видавався, маршрут не погоджувався, водій у відрядження не направлявся. Позивач не перебуває в трудових відносинах з водієм, послуги від даної особи не отримує, слід зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що на відеозаписі перевірки на на 04 хвилині 11 секунді інспектор ознайомлюється зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу і встановлює особу власника, яким є ФОП ОСОБА_1 . На 06 хвилині 16 секунді інспектор встановлює адресу ФОП ОСОБА_1 . На 06 хвилині 39 секунді інспектор запитує водія: «Маєте документи на перевезення?», водій відповідає: «Немає документів». На 07 хвилині 02 секунді інспектор повідомляє водію, що повинна бути копія договору із замовником транспортних послуг і що на власника транспортного засобу буде складено акт, водій жодним чином не спростував факт того, що перевізником є власник транспортного засобу. Інших пояснень 24.06.2024 при проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм не надавалось.

Факт наявності/відсутності трудових відносин не впливає на визначення статусу «автомобільний перевізник», оскільки факт останнього визначався на підставі відомостей, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, яке надалось для перевірки інспектору відповідача.

Таким чином, факти, які встановлені в ході перевірки та підтверджені доказами у справі безумовно свідчать про здійснення водієм транспортного засобу позивача, яке було перевірено посадовими особами відповідача, нерегулярних перевезень за маршрутом.

Відтак, водій повинен бути забезпечений та повинен був пред`явити для перевірки документи, які є обов`язковими відповідно до законодавства (стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»), що, своєю чергою, спростовує наведені останнім доводи у позовній заяві. Відтак, доводи позивача є помилковими.

Щодо твердження позивача, що в акті перевірки лише зазначено загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія, водночас не вказано про наявність пасажирів в транспортному засобі, відсутні будь - які відомості про пасажирів як замовників послуг, їх кількість, тощо. На підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення, а також неможливо встановити факту договірних умов такого перевезення, відсутні пояснення пасажирів (їх кількість) щодо здійснення оплати за таке перевезення, в тому числі щодо інших обставин їх перевезення, що у сукупності надавали б можливість підтвердити факт використання транспортного засобу, як такого, на якому здійснюється перевезення пасажирів на комерційній основі і що саме організатором перевезення є позивач.

Суд вказує, що зразок бланку про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, який використовувався при рейдовій перевірці затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» від 19.08.2020 №727. Чинний на той час бланк такого акту не передбачав (і зараз не передбачає) графи для пояснень свідків, інформації про ідентифікацію пасажирів. Так, інспектором відповідача встановлено, що транспортним засобом здійснювалися перевезення пасажирів за маршрутом «Кривий Ріг - Харків», що зазначив водій при перевірці.

Під час перевірки транспортного під час перевірки транспортного засобу посадову особу не було допущено до огляду салону, оскільки такого права за Порядком 1567 посадові особи відповідача не мають, тому неможливо встановити чи перебували в салоні транспортного засобу пасажири, їх кількість, чи сплачували вони грошові кошти за перевезення і кому. Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи, водієм підтверджено, ним здійснюються перевезення пасажирів за відсутності дозвільних документів. Наведене, в сукупності із відсутністю заперечень водія під час перевірки 24.06.2024, свідчить про здійснення пасажирських перевезень.

Суд вказує, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Більш того, з огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких користувачем транспортного засобу є позивач, який здійснював перевезення пасажирів, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій жодним чином не спростував факт того, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 . Інших пояснень 24.06.2024 при проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм не надавалось.

Відтак, позивач у розумінні приписів Закону України «Про автомобільний транспорт» був перевізником у спірному випадку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.07.2024 №069048 у розмірі 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява від 06.09.2005 №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява від 18.07.2006 №63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява від 10.02.2010 №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 13.06.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА