Справа № 380/19623/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 рокусправа № 380/19623/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Селіванової А.Г., представника відповідача Гурняк О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (далі позивач, ТОВ «Авіон+») до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС) з такими вимогами: - визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №16654/13-01-24-10 від 18.07.2023; - визнати протиправним та скасувати рішення №16656/13-01-24-10 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2023. Позовні вимоги обґрунтовано такими аргументами:

1. протиправність проведення ГУ ДПС планової перевірки ТОВ «Авіон+» на підставі наказу №3865-пп. Наполягає, що п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) є нормою вищої юридичної сили, аніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021р. Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду у справі від 22.02.2022р. (справа №420/12859/21), від 17.07.2022р. (справа №520/592/21), від 15.04.2022р. (справа №160/5267/21), від 27.04.2022р. (справа №140/1846/21), від 06.07.2022р. (справа №360/1182/21), від 01.09.2022р. (справа №640/16093/21), від 28.12.2022р. (справи №160/14248/21), №420/22374/21, №540/5445/21), від 14.12.2022р. (справа №200/3668/21), від 07.12.2022р. (справа №640/16523/21), від 28.10.2022р. (справа №600/1741/21-а), від 12.10.2022р. (справа №160/24072/21);

2. порушення порядку винесення оскаржуваних рішень. Як вбачається із рішення про результати розгляду скарги від 01.06.2022 року №5070/6/99-00-06-02-01-06, ДПС України скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.02.2022 №Ю-2862/13-01-07-16 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2022 №2864/13-01-07-16 винесені ГУ ДПС та зобов`язано винести та направити нову вимогу та рішення на аналогічну суму боргу. Однак, згідно положень Порядку №1124, зокрема, п.2 розділу ІХ, ДПС України не має повноважень за наслідком розгляду скарги скасувати вимогу та рішення повністю та зобов`язати податковий орган винести аналогічне рішення та вимогу. Отже, ГУ ДПС протиправно винесено оскаржувані рішення, з урахуванням факту скасування ДПС України вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.02.2022 №Ю-2862/13-01-07-16 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2022 №2864/13-01-07-16, винесених ГУ ДПС у Львівській області.

3. зафіксовані в акті перевірки обставини не свідчать про порушення законодавства, а відповідні висновки контролюючого органу є помилковими. Системний аналіз норм ст.ст.72, 73 107 КЗпП України свідчить, що, робота у вихідний день може компенсуватись, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі . До позовної заяви додаються відомості про нарахування заробітної плати за 2018-2021 роки та табелі обліку відпрацьованого часу за 2019-2021 роки, з яких чітко вбачається, що позивач за згодою з працівниками надавав їм додаткові вихідні відповідно до ст. 72, 73 та 107 КЗпП України (аналогічні документи додавались позивачем як до заперечень на акт перевірки, так і до скарги поданої в ДПС України). З аналізу норм ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вбачається, що обов`язковою умовою до сплати єдиного внеску є база нарахування. Працівники позивача, які працювали у вихідний день, отримали з дотриманням норм КЗпП України додатковий вихідний день, отже, відсутня база нарахування єдиного соціального внеску. Тому висновок про заниження суми нарахованого єдиного внеску на 4716654 грн. є помилковим. Більше того, в акті №374 відсутнє посилання на нормативний акт, на підставі якого податковий орган має повноваження самостійно нараховувати заробітну плату працівникам позивача виходячи із середнього розміру заробітної плати та середньої кількості працівників; не вказано порушень законодавства з посиланням на первинні документи, не зазначено прізвищ осіб, щодо яких відбулося порушення нарахування заробітної плати та не наведено конкретних розрахунків нарахування заробітної плати щодо працівників, з якими позивачем укладено трудові договори. Стверджує, що надані докази спростовують висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а наведені в акті № 734 обставини є недоведеними, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, наводить такі аргументи:

1. перевіркою встановлено, що працівники відділу кафетерію у магазинах підприємства працюють у вихідні дні (неділя), що підтверджується касовими стрічками представлених до перевірки за відповідні дні та виторгами РРО, що зареєстровані в системі АІС «Податковий блок». Підприємство здійснює діяльність на загальній системі оподаткування у сфері роздрібної торгівлі в магазинах, покупцем продукції є кінцевий споживач. На підприємстві зареєстровано реєстраторів розрахункових операцій (касових апаратів) в кількості: у 2018 274 РРО, у 2019 297 РРО, у 2020 377 РРО, та у 2021 392 РРО. Всього за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 підприємством не відображено дохід залучених до роботи у вихідні дні працівників, на загальну суму 21439336,36 грн.: за 2018 (274 працівника, 169,22грн./день, 13 неділь) на суму 1205523,28 грн.; за 2019 (297 працівників, 193,19грн./день, 52 неділі) на суму 2983626,36 грн.; за 2020 (377 працівників, 227,28грн./день, 52 неділі) на суму 8911194,24 грн.; за 2021 (392 працівника, 272,73грн./день, 39 неділь) на суму 8338992,48 грн. Відповідно до положень ст.107, ст.108 КЗпП робота у святковий (неробочий) день оплачується у подвійному розмірі. Розрахунок заробітної плати за вихідний день визначено з розрахунково-платіжних відомостей та табелів обліку робочого часу, як середнє значення заробітної плати за один робочий день в подвійному розмірі, з врахуванням кількості вихідних днів, у кожному місяці. Перевіркою повноти відображення у звітності за період з 01.10.2018 по 30.09.2021р. сум нарахованої заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, встановлено, що ТОВ «АВІОН+» порушено вимоги п.2 ст.6, п.1 ст.7, ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині неутримання та неперерахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам залучених до роботи у вихідні дні на загальну суму 21439336,36 грн., в результаті чого перевіркою донараховано єдиного внеску за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 на суму 47166540 гривень. На порушення п.2 ст.6, п.7.1. ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у період з 01.10.2018 по 30.09.2021 ТОВ «АВІОН+» занизило базу нарахування єдиного внеску на суму 21439336,36 грн. за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати залучених до роботи працівників у вихідні дні.

2. як вбачається із вимог п.п.62.1.3 п.62.1. ст.62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. З урахуванням змін, внесених Законом України від 13.05.2020 року №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу передбачено, що установлений мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім прямо передбачених випадків. Постановою №89 Кабінет Міністрів України скоротив строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18.03.2020 року. Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. У ст. 117 Конституції України зазначається, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Дію карантину введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Водночас, надалі постановами Кабінету Міністрів України продовжувалася дія карантину. Відповідно до вимог п.4 розділу II Закону України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. Відтак, повноваження щодо скорочення строків дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, вказаним законом було надано Кабінету Міністрів України. Саме, відповідно до п. 4 розділу II Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» Урядом України було прийнято Постанову № 89, яка набрала чинності та підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України «Про Кабінет Міністрів України». Відтак, постанова Кабінету Міністрів України №89 на момент проведення перевірки чинна, а відтак правові підстави для її незастосування відсутні.

Суд ухвалою від 21.03.2025 відмовив у задоволенні клопотання ГУ ДПС про залишення позову ТОВ «Авіон+» без розгляду з мотивів пропуску строку позивачем строку та підтвердив свій висновок про поновлення цього строку як такого, що пропущений з поважних причин, наведений в ухвалі про відкриття провадження у цій справі.

Суд ухвалою від 20.05.2025 відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства). При ухваленні цього судового рішення суд врахував, що відповідач покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), що є неактуальною. Адже у постанові від 13.04.2023 у справі №320/12137/20 (п. 62-65) зазначено про відступ від висновків, наведених у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) та зміну правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції спорів між боржником і податковими органами такі визнано підвідомчими адміністративним судам, навіть у випадках, коли щодо боржника відкрито провадження у справі про банкрутство.

Суд заслухав промови учасників справи, дослідив зміст заяв по суті спору та наданих учасниками додаткових пояснень, долучені до матеріалів справи докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ГУ ДПС у Львівській області видало наказ № 38657-ПП від 12.11.2021 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВІОН+» (код ЄДРПОУ - 40110917)». Проведення перевірки заплановане з 29.11.2021 тривалістю 20 робочих днів за період діяльності з 01.10.2018 по 30.09.2021 з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 01.10.2018 по 30.09.2021 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки. Правовою підставою призначення документальної планової виїзної перевірки зазначено пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 , ст.77, ст. 82 ПК України. Фактичною підставою призначення документальної планової виїзної перевірки зазначено план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік.

За результатами перевірки складено акт від 19.01.2022 №734/13-01-07-05/40110917 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВІОН+» за період діяльності з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року, з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Акт №734).

Відповідно до пункту 6 розділу IV Акту №734 за результатами перевірки ревізори ГУ ДПС у Львівській області дійшли висновку про порушення ТОВ «Авіон+» п.2 ст.6, п.1 ст.7, ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині неутримання та неперерахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із нарахованого (виплаченого) доходу фізичним особам залучених до роботи у вихідні дні на загальну суму 21439336,36 грн., в результаті чого донарахованого єдиного внеску за період з 01.10.2018 по 30.09.2021 га суму 4716654 грн.

Не погодившись з висновками акта №734, платник подав заперечення від 31.01.2022. За наслідком розгляду заперечень ГУ ДПС у Львівській області скерувало лист про надання відповіді на заперечення від 14.02.2022 року вих.№3726/6/13-01-07-05, відповідно до якого постійно діючою комісією з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення: «висновки акту перевірки від 19.01.2022 року №734/13-01-07-05/40110917 є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, аргументи викладені в запереченні ТОВ «Авіон +» від 31.01.2022 №19 та додані документи не спростовують висновки акту перевірки, заперечення залишити без задоволення».

ГУ ДПС у Львівській області прийняло: 1. рішення №2864/13-01-07-16 від 16.02.2022 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого ТОВ «Авіон+» нараховано штрафні санкції в розмірі 2358327 грн.; 2. вимогу про сплату боргу (недоїмки) №2862/13-01-07-16 від 16.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Авіон+» має недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску на суму 4716654 грн.

ТОВ «Авіон+» оскаржило перелічені рішення в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення №5070/6/99-00-06 02-01-06 від 01.06.2022, яким було скасовано рішення №2864/13-01-07 16 від 16.02.2022 та вимогу №2862/13-01-07-16 від 16.02.2022, підставою слугувало недотримання податковим органом вимог до форми вимоги та рішення, зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області винести та направити платнику нову вимогу та рішення.

ГУ ДПС у Львівській області 18.07.2023 прийняло: - вимогу про сплату боргу (недоїмки) №16654/13-01-24-10 в сумі 4716654 грн. недоїмки; - рішення №16656/13-01-24-10 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого за донарахування 4716654 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до ТОВ «Авіон+» застосовані штрафні санкції в розмірі 2358327 грн.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

1. Порядок проведення документальних планових перевірок унормовано статтею 77 ПК України. 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 - 52-5. Зокрема, згідно із пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Згаданий карантин запроваджено з 12 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 та надалі продовжено цей правовий режим до кінця 2021 постановами Уряду №239 від 25.03.2020, №291 від 22.04.2020, №343 від 04.05.2020, №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020 р., №104 від 17.02.2021 р., №405 від 21.04.2021 р., №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 р., №981 від 22.09.2021 р., №1336 від 15.12.2021.

Водночас, 04 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №909), пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Відповідно до зазначеного пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-IX).

Спірні правовідносини між сторонами щодо призначення та проведення планової документальної виїзної перевірки та прийняття за її наслідками контролюючим органом рішень щодо грошових зобов`язань платника податку виникли підчас дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Для вирішення цього спору та прийняття законного рішення слід дати відповідь на такі питання:

1) щодо способу застосування до спірних правовідносин норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, Закону №909 та Постанови КМУ № 89;

2) щодо визначення обсягу обставин, що входять в предмет доказування у цьому спорі в частині, що стосується оскаржених рішень з огляду на аргументи позивача щодо незаконності проведення перевірки.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Релевантними до обставин цієї справи є висновки щодо обрання та застосування норм права, викладені у таких постановах касаційного суду:

1) постанова КАС ВС від 23.02.2023 у справі № 160/20112/21 (№ в ЄДРСР 109164186; https://reyestr.court.gov.ua/Review/109164186), що містить такі висновки:

«На переконання скаржника, апеляційний суд при вирішенні цього спору не врахував висновки, викладені Верховним Судом в постановах від 29 листопада 2021 року (справа №280/1367/20), від 01 грудня 2021 року (справа №400/1646/20), від 06 липня 2022 року (справа №815/5551/14), Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року (справа №816/228/17). Ці висновки, якщо їх узагальнити, зводяться до того, що підставою для скасування рішень є не будь-які процедурні порушення, допущені при призначенні і проведенні перевірки, а лише ті, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за наслідками такої перевірки. Натомість, у цій справі позивач не вказує на існування такого причинно-наслідкового зв`язку між указаним процедурними порушеннями та висновками ГУ ДПС, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. […] скаржник наводить у взаємозв`язку із доводами про незгоду із висновком суду апеляційної інстанції про те, що перевірка позивача була проведена незаконно, з огляду на дію мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, і таке порушення тягне за собою протиправність податкових повідомлень-рішень. Отже, саме ці доводи утворюють межі касаційного перегляду. […]

Отже, з урахуванням меж касаційного провадження ключовим питанням у цій справі є те, чи належить проведення документальної планової виїзної перевірки на підставі пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та постанови КМУ №89 до тих процедурних порушень, які об`єктивно можуть вплинути на правильність висновків контролюючого органу за наслідками такої перевірки і, відповідно, чи слугують такі порушення самостійною підставою для скасування податкових повідомлень рішень, прийнятих згідно із такими висновками.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Відповідно до зазначеного пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 року №909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема: документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Таким чином, виникла колізія між нормами ПК України та Постановою КМУ №89 в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Верховний Суд вже неодноразово вирішував наведену вище колізію. Так, у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21 Суд виклав правову позицію, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Виходячи зі змісту пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України і в постанові Кабінету Міністрів України - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

У постанові від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови КМУ № 89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що постанова КМУ №89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства і не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.

При цьому, різниця у предметі спору у справі, у якій подано касаційну скаргу, зі справами, які були предметом розгляду Верховним Судом у справах №420/12859/21 і №140/1846/21, не змінює того, що правовідносини у справах є подібними з різницею лише у часі (етапі) реалізації права платниками податків на оскарження дій контролюючого органу, пов`язаних із призначенням перевірки на підставі положень постанови КМУ № 89. У справі, у якій подано касаційну скаргу, реалізація права на оскарження дій контролюючого органу відбулася вже після фактичного проведення перевірки і прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а у вищенаведених справах, які були предметом розгляду Верховним Судом - до моменту її проведення.

Та обставина, що згідно з частиною другою статті 264 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не свідчить про можливість застосування у спірних правовідносинах постанови КМУ №89 як такої, що є спеціальним актом, про що зазначає ГУ ДПС.

Довід скаржника, що Верховний Суд ухвалою від 23 грудня 2022 року у справі №640/18314/21 задовольнив клопотання Кабінету Міністрів України та зупинив дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 26 січня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку, є безпідставним, оскільки наведене не впливає на висновки суду щодо обґрунтованості оскарженої у цій справі постанови апеляційного суду. Так само відсутні підстави для застосування приписів статті 236 КАС України в цьому випадку.

Отже, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що податковий орган призначив і провів документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СК МАГНАТ» за відсутності визначеного законом права під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Питання щодо впливу таких процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом. У постановах від 28 грудня 2022 року у справах №420/22374/21, № 540/5445/21, № 160/14248/21, від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі постанови КМУ № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Отже, позиція Верховного Суду щодо наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України вже є сформованою, усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї. Висновки суду апеляційної інстанції у цій справі в повній мірі відповідають наведеній вище правовій позиції.

Щодо доводів ГУ ДПС про не врахування апеляційним судом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, колегія суддів зазначає таке.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Колегія суддів вважає, що у вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

Аналогічно, не суперечить оскаржувана постанова апеляційного суду і висновкам, викладеним у приведених скаржником постановах Верховного Суду від 29 листопада 2021 року (справа №280/1367/20), від 01 грудня 2021 року (справа №400/1646/20), від 06 липня 2022 року (справа №815/5551/14). У цих судових рішеннях Суд також врахував позицію, що підставами для скасування рішень податкового органу є лише ті порушення, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого акта індивідуальної дії. Водночас, оцінивши допущені контролюючим органом порушення під час призначення і проведення податкової перевірки, Верховний Суд дійшов висновку, що їх характер не утворює підстави для скасування податкових повідомлень-рішень (справи №815/5551/14, №280/1367/20) або ж висновок судів про скасування рішень контролюючого органу через допущені процедурні порушення є передчасним (справа №400/1646/20).

Посилання ж ГУ ДПС на постанову від 19 квітня 2022 року у справі №816/687/16 є незмістовними, оскільки відсутні підстави вважати, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі їм суперечать.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції є законною і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір з правильним застосуванням норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, при дотриманні норм процесуального права.».

2) постанова КАС ВС від 24.05.2023 у справі № 420/10433/22 (№ в ЄДРСР 111108570; https://reyestr.court.gov.ua/Review/111108570), у котрій касаційний суд на аналогічне питання відповідає таким чином:

«[…] Отже, з урахуванням меж касаційного провадження ключовим питанням у цій справі є те, чи належить проведення документальної планової виїзної перевірки на підставі пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та постанови КМУ №89 до тих процедурних порушень, які об`єктивно можуть вплинути на правильність висновків контролюючого органу за наслідками такої перевірки і, відповідно, чи слугують такі порушення самостійною підставою для скасування податкових повідомлень рішень, прийнятих згідно із такими висновками. […]

При цьому, різниця у предметі спору у справі, у якій подано касаційну скаргу, зі справами, які були предметом розгляду Верховним Судом у справах №420/12859/21 і №140/1846/21, не змінює того, що правовідносини у справах є подібними з різницею лише у часі (етапі) реалізації права платниками податків на оскарження дій контролюючого органу, пов`язаних із призначенням перевірки на підставі положень постанови КМУ №89. У справі, у якій подано касаційну скаргу, реалізація права на оскарження дій контролюючого органу відбулася вже після фактичного проведення перевірки і прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а у вищенаведених справах, які були предметом розгляду Верховним Судом - до моменту її проведення.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що податковий орган призначив і провів документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АКС-ОДЕСА» за відсутності визначеного законом права під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Питання щодо впливу таких процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, також вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом. У постановах від 28 грудня 2022 року у справах №420/22374/21, № 540/5445/21, № 160/14248/21, від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 Верховний Суд констатував, що проведення перевірки на підставі постанови КМУ № 89 (в умовах чинності пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Під час ухвалення постанов від 28 жовтня 2022 року у справі №600/1741/21-а, від 12 жовтня 2022 року у справі № 160/24072/21 Верховний Суд також враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Отже, позиція Верховного Суду щодо наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України вже є сформованою, усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї»;

3) постанова КАС ВС від 26.09.2022 у справі № 1340/3590/18 (№ в ЄДРСР 106440154; https://reyestr.court.gov.ua/Review/106440154) касаційний суд на сформував такий висновок:

«34. Положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

35. Аналізуючи зміст норм податкового законодавства Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

36. У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

37. Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.»

Враховуючи наведені вище висновки касаційного суду щодо вибору та застосування норм права суд, застосовуючи до спірних правовідносин норму пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та відхиляючи аргументи відповідача щодо застосування Закону №909 та Постанови КМУ №89 дійшов таких висновків:

- призначення ГУ ДПС у Львівській області в листопаді 2021 року (шляхом прийняття наказу №3865-ПП від 12.11.2021) та проведення у листопаді-грудні 2021 року документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Авіон+», результати якої оформлено актом №734, було протиправним;

- проведена під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, планова документальна виїзна перевірка є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №16654/13-01-24-10 від 18.07.2023 та рішення №16656/13-01-24-10 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2023, прийняті за наслідками такої перевірки та на підставі висновків акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню. При цьому суд не переходить до аналізу зафіксованих в такому акті перевірки обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду щодо предмету доказування у таких спорах.

При прийнятті цього рішення суд враховує, що відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Отже, це рішення суду не позбавляє відповідача можливості реалізувати свої контролюючі функції щодо перевірки платника податків у встановленому ПК України порядку та спосіб.

Підсумовуючи свої висновки суд визнає позовні вимоги ТОВ «Авіон+» обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до встановлених ст. 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Повне рішення складено 16 червня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 19-20,22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №16654/13-01-24-10 від 18.07.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення №16656/13-01-24-10 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (Україна, 79003, Львівська обл., місто Львів, вул. Стрийська, будинок 35; ідентифікаційний код 43968090) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (Україна, 43010, м. Луцьк, вул. Рівненська, 48; ідентифікаційний код 40110917) судові витрати на сплату судового збору в сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович