Справа № 816/4779/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2025 року

Київ

справа №816/4779/15

адміністративне провадження №К/990/22809/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025, додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 816/4779/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Газвидобування» до Головного управління ДПС у Полтавській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена через підсистему «Електронний суд» 27.05.2025.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Однак, скаржник до касаційної скарги документ про оплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2025 - не більше 60560 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1218 грн).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2015 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 988723,50 грн, відповідно, сплаті за подання позовної заяви підлягав судовий збір в сумі 14830,85 грн.

Отже, сума судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить 29661,70 грн (14830,85 грн х 200 %).

Частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки касаційна скарга подана через підсистему «Електронний суд» скаржник має надати докази сплати судового збору в сумі 23729,36 грн (29661,70 грн х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - 101__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від __________(Дата оскаржуваного рішення) по справі __________(Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду).

2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній процитовано частину четверту статті 328 КАС України з окремим виділенням пунктів 1 і 4, процитовано пункти 1, 3 частини другої статті 353 КАС України. Однак, зі змісту подальших доводів неможливо встановити, яку саме норму матеріального права скаржник вважає такою, що застосована всупереч висновкам Верховного Суду. Не наведено й конкретного висновку судів попередніх інстанцій, який би суперечив висновкам Верховного Суду.

Посилання на те, що суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.03.2021, якою цю справу направлено на новий розгляд, є не достатньо обґрунтованими, адже, по-перше, ті висновки, які зазначає скаржник, викладені не в постанові від 25.03.2021, а в постанові від 19.11.2019. По-друге, суди під час нового розгляду справи досліджували питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, за наслідками вирішення якого дійшли висновку про його пропуск і відсутність підстав для поновлення. Це стало підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Однак, Верховний Суд в постанові від 25.03.2021, якою скасував судові рішення про залишення позову без розгляду, виклав позицію про те, що строк звернення до суду розпочався 14.07.2015, а позов поданий у грудні 2015 року, тобто, з дотриманням шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, який був встановлений статтею 99 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відповідно, зі змісту касаційної скарги неможливо з`ясувати позицію скаржника щодо застосовності висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 810/1925/16 та від 14.11.2019 у справі №818/3843/15. Враховуючи, що питання дотримання строку звернення до суду у цій справі Верховний Суд вирішив в постанові від 25.03.2021, яка не підлягає оскарженню, саме собою посилання на постанови від 14.05.2019 у справі № 810/1925/16 та від 14.11.2019 у справі №818/3843/15 не можна визнати достатнім для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права в частині встановлення обставин у справі та дослідження зібраних доказів, ГУ ДПС конкретно не зазначає, які саме докази залишилися у справі не дослідженими, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими. За змістом частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обставиною ж в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту.

Посилання на те, що суди не врахували подання позивачем заяв про зміну позовних вимог не обумовлені взаємозв`язком з посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України з наведенням відповідного обґрунтування. Посилаючись на такі обставини, скаржник конкретно не зазначає, яким чином це вплинуло на застосування норм матеріального права, які врегульовують спір, відповідно, результат судового розгляду.

Аналогічно, доводи ГУ ДПС в частині незгоди із здійсненим розподілом судових витрат зводяться до цитування норм КАС України, окремих витягів з постанов Верховного Суду та не обумовлені взаємозв`язком із висновками суду та наводяться не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Зі змісту судових рішень вбачається, що суди, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, конкретних обставин справ, зменшили заявлену до відшкодування суму з 48862,78 грн до 26529,53 грн. При цьому, з огляду на зміст судових рішень, обґрунтовуючи свої висновки, суди застосовували низку висновків Верховного Суду, однак, у касаційній скарзі відсутнє обґрунтування неможливості або помилковості їх застосування.

Обґрунтування, в чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, а також в якій частині висновки судів суперечать позиції Верховного Суду касаційна скарга не містить. Приведене у касаційній скарзі обґрунтування не дає підстав вважати, що судом не враховано практику Верховного Суду при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025, додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 816/4779/15 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Також роз`яснити скаржнику, що у разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі через електронний кабінет скаржник має додати докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України (шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко