Справа № 160/3751/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2025 рокуСправа №160/3751/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
05 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці (далі відповідач), в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000577/1 від 12.11.2024 року;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001163 від 12.11.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.11.2024 року позивач надав до митного оформлення митну декларацію № UA500500/2024/038371 на товар: «Взуття домашнє (тапочки) з верхом із текстильних матеріалів, на підошві із полімерних матеріалів». Митну вартість товару було визначено за основним методом за ціною договору (контракту). Позивач вважає, що надав усі необхідні та достатні документи для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі МК України). Проте, відповідач, на думку позивача, безпідставно витребував додаткові документи та в подальшому неправомірно прийняв рішення про коригування митної вартості за резервним методом та видав картку відмови. Позивач наполягає, що зауваження митного органу є необґрунтованими та не свідчать про наявність розбіжностей, які б унеможливлювали митне оформлення за заявленою вартістю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував. Вважає оскаржувані рішення правомірними, оскільки подані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Зокрема, відповідач вказав на відсутність банківських платіжних документів, копії митної декларації країни відправлення та невідповідність страхового документа вимогам Інкотермс. У зв`язку з цим, а також через ненадання декларантом повного пакету витребуваних додаткових документів, митний орган дійшов висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та правомірно застосував резервний метод.
Згідно з положеннями ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Під час митного контролю відповідачем було виявлено розбіжності, у зв`язку з чим декларанту направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Підставами для запиту зазначено:
1) Відповідно до специфікації, оплата за товар здійснюється протягом 30 діб від погрузки вантажу на судно, але до митного оформлення не надано банківські платіжні документи.
2) Відповідно до контракту, продавець повинен надати копію митної декларації країни відправлення, однак вона в пакеті документів була відсутня.
3) Наданий страховий документ не відповідає правилам Інкотермс, оскільки мінімальне страхування має покривати ціну договору плюс 10%.
За результатами розгляду наданих декларантом додаткових документів, зокрема листа № 1211/2 від 12.11.2024, swift від 17.10.2024, прайс-листа та копії експортної декларації, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000577/1 від 12.11.2024 та оформлено картку відмови № UA500500/2024/001163 від 12.11.2024. Митну вартість було скориговано за резервним методом на підставі цінової інформації щодо подібних товарів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із визначенням митної вартості, регулюються главою 9 МК України.
Відповідно до ст. 51, 52 МК України, митна вартість товарів визначається та заявляється декларантом, який зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, що базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Основним методом визначення митної вартості є метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (ч. 2 ст. 57 МК України).
Частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, що підтверджують митну вартість. У разі, якщо ці документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, митний орган може витребувати додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МК України).
Аналізуючи доводи відповідача щодо наявності підстав для коригування митної вартості, суд зазначає наступне.
Щодо відсутності банківських платіжних документів, суд зауважує, що декларантом було надано swift № б/н від 17.10.2024р., а також прайс-лист та комерційну пропозицію, що підтверджували рівень ціни. На думку суду умови оплати товару безпосередньо не стосуються ціни товару, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо твердження про невідповідність страхового документа, суд вважає його безпідставним. Відповідач посилається на правило Інкотермс щодо необхідності страхування на суму, що покриває ціну договору плюс 10%. Проте, таке правило стосується виключно умов поставки CIF та CIP, за якими обов`язок застрахувати вантаж покладається на продавця. У даній справі поставка товару здійснювалась на умовах FOB-NINGBO. Відповідно до правил Інкотермс, при поставці на умовах FOB ані у продавця, ані у покупця немає зобов`язань щодо укладення договорів страхування; сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі. Отже, посилання відповідача на невідповідність умов страхування є некоректним та не може бути підставою для сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було надано належний пакет документів, що підтверджує заявлену митну вартість за ціною договору відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. Доводи відповідача щодо наявності розбіжностей є необґрунтованими та не спростовують достовірність наданих документів.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості. Відповідач не довів наявності таких обґрунтованих підстав.
За таких обставин, у відповідача були відсутні законні підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості та для прийняття рішення про її коригування. Відтак, рішення про коригування митної вартості № UA500500/2024/000577/1 від 12.11.2024 та картка відмови № UA500500/2024/001163 від 12.11.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат, суд керується ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000577/1 від 12.11.2024 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001163 від 12.11.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко