Справа № 320/80/22
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 320/80/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 326091 від 14 грудня 2021 року в розмірі 8500 грн, накладеного Північним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки Державної служби з безпеки на транспорті на ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 14 грудня 2021 року відповідачем Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в особі В.о. заступника начальника даного управління Бобка І.А. винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 316091, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 абзацом 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та стягнуто адміністративно-господарський штраф з ФОП ОСОБА_1 8500 грн.

Актом про проведення перевірки додержання вимог законодавства № 317025 від 19.10.2021 вказано про виявлення порушення ст. 43 Закону України «Про автомобільний рух» надання послуг з перевезення вантажу, згідно ТТН № 587561 (кукурудза) з перевищенням, встановлених п.22.5 ПДР на 8,23% строєної вісі, фактична вага строєної вісі 25,81т. при дозволених 24т.

Позивач зазначив, що ним здійснювалось перевезення насипом вантажу кукурудзи врожаю 2021 року. Загальна вага авто з вантажем складала 42,36 тон на час погрузки, 42,64т. на час проведення зважування. Тобто, перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Зазначене підтверджується і тим, що транспортний засіб продовжив рух без будь-яких розвантажень і переважувань.

Крім того, результати вимірювання, відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей чи в даному випадку строєні, транспортного засобу з відповідним вантажем.

Позивач вважає, що у день здійснення зважування відповідачем загальна маса транспортного засобу не перевищувала дозволених 44 т., про що вказано в Акті № 0065317 від 19.10.21, а відповідно жодних порушень вчинено не було.

На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року адміністративну справу №320/80/22 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято справу 320/80/22 до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати суду через підсистему "Електронний суд" відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Витребувано від Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки: графік проведення перевірки; направлення на проведення перевірки; документи, які були взяті до уваги при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 326091 від 14 грудня 2021 року.

Відповідачем на виконання вищевказаної ухвали суду надіслано через підсистему "Електронний суд" відзив, в якому зазначено, що за результатами здійснення 19.10.2021 старшим державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сарафоновим М.В. рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 04 год. 06 хв. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км. + 811 м. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки MAN. р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки КOGEL р.н. НОМЕР_2 , здійснював перевезення вантажу (згідно ТТН №587561 від 18.10.2021 кукурудза) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні подільного вантажу, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм на строєну вісь становить 8,23%, навантаження на строєні осі склало 25,81 т. при нормативно допустимому 24 т., чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР, відповідальність за що передбачена абз. 14 ч.1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що складено акт проведення перевірки № 317025 від 19.10.2021.

Водій з актом перевірки ознайомився, про що свідчить його підпис. Будь-яких заперечень стосовно виявленого порушення не зазначав.

Дана перевірка проводилась на підставі направлення на перевірку № 026519 від 12.10.2021 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок.

Відповідно до вимог пункту 25 Порядку №1567 акт 317025 від 19.10.2021 за належністю, для подальшого прийняття рішення та вжиття заходів, було надіслано за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, тобто до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (м. Київ).

Листом від 25.11.2021 № 99585/19.1/24-21 позивача було повідомлено про розгляд справи 14.12.2021 з 9-30 год. до 15-00 год.

14.12.2021 ОСОБА_1 був присутній на розгляді справи.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 14.12.2021 стосовно позивача винесено постанову №326091 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт" в сумі 8500,00 грн.

Відповідач також зазначив, що при проведенні рейдової перевірки транспортного засобу позивача було здійснено точний габаритно-ваговий контроль, який проводився на стаціонарному пункті ГВК, що розташований на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км. + 811 виключно у спосіб зважування транспортного засобу сертифікованим засобом вимірювальної техніки, а не документальний ГВК, який здійснюється при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху України (в редакції діючій на момент перевірки) вказує, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Під час рейдової перевірки, в результаті здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, який здійснював перевезення вантажу (кукурудзи), було виявлено, що вагові параметри транспортного засобу марки MAN р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки KOGEL р.н. НОМЕР_2 на строєні осі становили 25,81 т. при нормативно допустимих п. 22.5 ПДР 22,00 т.

Таким чином, враховуючи те, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, він на законних підставах був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю 0073730 від 19.10.2021 та Акт №0065317 від 19.101.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Також відповідач зазначив, що власник та водій транспортного засобу зобов`язані забезпечити правильне розміщення вантажу, забезпечити належну швидкість руху та з метою забезпечення безпеки перевезень виключити можливість його переміщення під час здійснення перевезень, особливо сипучих, оскільки самовільне переміщення вантажу під час перевезення може спричинити порушення гальмівних якостей транспортного засобу, порушити його бокову стійкість на дорозі, призвести до ДТП з непередбачуваними наслідками.

Засіб зважувальної техніки (Ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав № 0011094), що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу позивача, є сертифікованим, має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та є технічно справним.

Доводячи повірку засобу вимірювальної техніки, відповідачем надано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.05.2021 чинне до 26.05.2022, згідно якого, Ваги автомобільні електронні AR-WIM заводський номер 0011094, відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування".

Також зазначено, що відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0073730 від 19.10.2021, яка містить показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей, навантаження на осі становить: 1) 6,61 т; 2) 10,22 т; 3) 8,85 т; 4) 8,57 т; 5) 8,39 т, а повна маса транспортного засобу 42,64 т.

Отже, під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, який здійснювався за допомогою сертифікованого засобу вимірювальної техніки Вагами автомобільні електронні AR-WIM заводський номер 0011094, інспектором Укртрансбезпеки було виявлено, що перевантаження по загальній масі дійсно було відсутнє, але навантаження на строєну вісь становило 25,81 т. при нормативно допустимому 24 т., що становить перевищення параметрів від нормативу на 8,23%.

Зважаючи на те, що параметр перевищенням на строєну вісь транспортного засобу становив 8,23%, працівником Укртрансбезпеки в акті № 317025 від 19.10.2021, зазначено порушення «перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10 % при перевезенні подільного вантажу», за що передбачена відповідальність визначена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Відсутність зазначення у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №326091 від 14.12.2021 в графі найменування суб`єкта господарювання біля запису ОСОБА_1 вказівки на ФОП, біля дати 19.10.2021 без вказівки на час доби, без вказівки на найменування транспортного засобу лише вказавши д.н. А18270МН та посилання в ній на Акт №317025 без вказівки від якого числа, являється технічним недоліком, яким ніяким чином не впливає на факт виявленого порушення та законність винесення даної постанови саме відносно позивача, Як до автомобільного перевізника суб`єкта господарювання за вчинене ним 19.10.2021 порушення транспортного законодавства, зафіксованого Актом проведення перевірки №317025, та не може бути єдиною підставою для її скасування.

Що стосується відсутності зазначення в даній постанові вказаних позивачем уточнень, то відповідач зазначив, що такі дефекти ніяким чином не спростовує факт вчинення позивачем порушення транспортного законодавства та не може бути єдиною підставою для визнання винесеної відносно нього постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу незаконною та не повинно породжувати правових наслідків для її недійсності, або скасування.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.06.2025 продовжено відповідачу строк на подачу відзиву та витребуваних судом доказів по справі.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 15 квітня 2025 року №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, АДРЕСА_1 , зареєстрований 08.12.2018, за №0047952, основним видом діяльності є 46.45 оптова торгівля парфумними та косметичними товарами.

19.10.2021 о 04:06 на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 452 км. + 811, Управлінням Укртрансбезпеки було складено акт №317025 від 19.10.2021 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно з яким виявлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час надання послуг з перевезення вантажів згідно ТТН №587561 від 18.10.2021 (кукурудза) перевізник допустив перевищення вагових норм на 8,23% строєної вісі, фактична вага строєної вісі склала 25,81 т. при дозволених 24 т. згідно п.22.5 ПДР.

Також, відповідачем складено 19.10.2021 акт №0065317 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки MAN. р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки КOGEL р.н. НОМЕР_2 , здійснював перевезення вантажу (згідно ТТН №587561 від 18.10.2021 кукурудза) 42,64т. з перевищенням встановлених законодавством вагових норм допустиму згідно законодавства 44т.

Також, відповідачем складено 19.10.2021 довідку №0073730 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка містить показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей, навантаження на осі становить: 1) 6,61 т; 2) 10,22 т; 3) 8,85 т; 4) 8,57 т; 5) 8,39 т, а повна маса транспортного засобу 42,64 т.

14.12.2021 Північним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №326091 до ОСОБА_1 в розмірі 8500,00 грн.

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 1 Положення про Укртрансбезпеку (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті частина четверта статті 1 Положення про Укртрансбезпеку.

За приписами статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (стаття 6 Закону №2344-III).

Згідно зі статтею 48 вказаного Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Так, матеріалами справи підтверджується, що адміністративно-господарську санкцію застосовано до позивача постановою № 326091 від 14 грудня 2021 року в розмірі 8500 грн, у зв`язку перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

У відповідності до статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що відсутність встановленої методики зважування транспортних засобів із сипучим вантажем є підставою для скасування спірних постанов, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено у п.3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 ПДР України (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до п.4 Правил від 18.01.2001 №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Підпунктом 4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

При цьому, у силу вимог п.п.3,4,6 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції; Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку; габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За приписами п.п.15-18 та 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

Відповідно до пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013р. №1007/1207), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як вже зазначалося, позивач здійснював перевезення великоваговими транспортними засобами з перевищенням навантаження на «строєну вісь» транспортного засобу, зокрема, здійснював перевезення вантажу (кукурудзи) та було виявлено, що вагові параметри транспортного засобу марки MAN p.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки КOGEL р.н. НОМЕР_2 на строєні осі становили 25,81 т. при нормативно допустимих п. 22.5 ПДР 22,00 т.

Отже, навантаження на осі перевищувало встановлені законом нормативні вагові параметри.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень наведених нормативних актів та приписів статті 60 Закону, свідчить про те, що відповідачем оскаржувану постанову № 326091 від 14.12.2021 було винесені правомірно.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.07.2019 у справі №803/1540/16 та від 31.07.2019 у справі №802/518/17-а.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що ним перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень, оскільки в разі перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством більше 2% є законодавчо встановленим обов`язком перевізника в силу положень ст.48 Закону. При цьому, положення вказаного Закону не містять виключень до подільних вантажів (сипучих: зерно або наливних: бензин, бетон, тощо).

У контексті вказаного, суд зауважує, що позивач, як автомобільний перевізник, несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні певних вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та, зокрема, можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, з огляду на що повинен використовувати в цих випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Разом із тим, згідно з п.4 абз.2 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у п.22.5 ПДР України на 2%.

Отже, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Водночас, параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, він на законних підставах був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю 0073730 від 19.10.2021 та Акт №0065317 від 19.10.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Що ж стосується аргументів позивача про те, що результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на встановлення точного показника навантаження на кожну з осей чи в строєні, транспортного засобу з відповідним вантажем, то суд вважає їх безпідставними, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок з цього приводу викладено у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №803/1540/16.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідно до п. 19 Порядок № 879, під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка закріплена у п.19 Порядку №879, виключена з 08.09.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні «вимірювання» посилання на методику, що затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17 та цілком відповідає правовій позиції цього ж Суду, висловленій у постанові від 22.12.2021 у справі №420/3371/21.

Окрім того, слід звернути увагу і на те, що Додатком №3 до «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за №1567) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено форму акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів» від 20.05.2013 за №422 затверджено форму акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (додаток №3) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Разом із тим, Додаток №1 до Порядку №1007/1207, визначає форму довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, надаючи оцінку доводам позивача про те, що в акті перевірки не було зазначено засобу вимірювання ваги транспортного засобу, суд зазначає, що законодавчо не встановлено вимог щодо зазначення характеристик вимірювально-зважувального обладнання в акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Такі документи, складаються за затвердженою формою, і не містять графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо, що свідчить про відсутність у інспектора Укртрансбезпеки обов`язку вносити такі дані до вказаних документів.

При цьому, водій під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення на місці такого зважування відповідні документи про сертифікацію вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства.

Разом з цим, позивачем не надано жодних доказів звернення водія транспортних засобів до інспекторів Укртрансбезпеки з проханням надати для ознайомлення вищезазначені документи та відповідно відмови останніх у видачі таких документів, в матеріалах справи такі докази - відсутні.

Відповідно, відповідачем, в даному випадку, був цілком правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.

Аналізуючи у сукупності вказані вище норми матеріального права разом з встановленими судом обставинами справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач правомірно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф, передбачений статтею 60 Закону № 2344-III у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова