Справа № 480/5941/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2025 року Справа № 480/5941/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Т.М. Мороз,
представника позивача - адвоката Д.С. Касьяненка,
представника відповідача - С.В.Сумцової,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5941/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання неправомірним та скасування попередження
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Попередження Північно-східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці № 22-ДПС-ПР-СМ від 14.06.2024 щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.
Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до направлення на перевірку від 25.04.2024 № 1610/18-280706 посадовими особами Головного управління ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці бар "ДІМ ПИВА", де здійснює діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 від 07.05.2024, в якому було зазначено про нібито використання позивачем праці найманих працівників без укладання трудових угод, а саме: що 26.01.2024 продавця ОСОБА_2 допущено до роботи, станом на 26.01.2024 не перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , тобто ФОП ОСОБА_1 не подано до ГУ ДПС у Сумській області повідомлення про прийняття на роботу продавця ОСОБА_2 , не укладено трудовий договір, оформлений наказом чи розпорядженням роботодавця.
Як зазначає позивач, фактично такі обставини перевіряючи встановлювали постфактум на підставі отриманої інформації від відділення Сумського РУП ГУНП в Сумській області, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення складеного працівниками поліції.
В подальшому, Північно - східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, одержавши копію акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Сумській області від 07.05.2024 № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 здійснило розгляд справи про накладення штрафу та за результатами розгляду такої справи було складено Попередження № 22-ДПС-ПР-СМ від 14.06.2024 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.
Зазначене попередження, яке направлено на адресу позивача листом від 14.06.2024 вих. № ПНС/1/8653-24 від 14.06.2024 "Про направлення попередження", фактично отримано позивачем 18.06.2024.
Позивач вважає, що попередження винесено безпідставно та з порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки були допущені такі порушення як проведення фактичної, а не документальної виїзної перевірки за результатами якої складено акт фактичної, а не документальної виїзної перевірки; порушення порядку оповіщення позивача передбаченого Порядком № 509, що стало наслідком неврахування пояснень позивача під час розгляду справи відповідачем, які виключають вину позивача.
Враховуючи вищевикладене, а також недотримання інспектором Порядку № 509 є підставою для скасування попередження, про що і просить позивач.
Ухвалою суду від 12.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 19.08.2024 призначено у справі судове засідання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що перевірка проведена за безпосередньої участі ФОП ОСОБА_1 , який ознайомившись з актом на 4-5 сторінках якого описано вказане порушення, і отримавши його один примірник, вказав, що зауважень до перевірки не Додатком до акту перевірки є лише фіскальний касовий чек і денний звіт РРО. Інші пояснення і документи ФОП ОСОБА_1 перевіряючим ГУ ДПС у Сумській області надано не було. Як і відсутня, інформація щодо подання ФОП ОСОБА_1 заперечення на акт перевірки у порядку встановленому Податковим кодексом України.
Інформація про те, що ФОП ОСОБА_1 у порядку визначеному статтею 86 Податкового кодексу України скористався наданим йому правом і подав до ГУ ДПС у Сумській області заперечення на факт фактичної перевірки разом з копіями документів, що громадянка ОСОБА_2 виконувала на його користь трудові функції по укладеному з ФОП ОСОБА_3 договору аутстафінгу від 01.10.2023, відсутня. Надсилання повідомлень і документів на приватні номери перевіряючих ГУ ДПС у Сумській області у соціальних мережах таких, як "Viber" Податковим кодексом не передбачено.
Щодо посилання позивача на неможливість прийняття оскаржуваного попередження на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області, зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 560/3981/23 визнав правомірним накладення на суб`єкта господарювання штрафних санкцій за порушення законодавства про працю згідно статті 265 КЗпП України на підставі акта фактичної перевірки податкового органу, у відповідності до норм Порядку № 509. Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відтак винесене попередження є правомірним і скасуванню не підлягає.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до направлення на перевірку від 25.04.2024 № 1610/18-280706 посадовими особами Головного управління ДПС у Сумській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці бар "ДІМ ПИВА", де здійснює діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 від 07.05.2024.
Як встановлено актом фактичної перевірки згідно отриманої від Сумського РУП ГУНП в Сумській області інформації та згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 190456 від 26.01.2024 в барі "Дім пива" за адресою: АДРЕСА_1 продавець ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці 26.01.2024 об 15 год. 05 хв. здійснила продаж алкогольного напою - сидр "Яблучний з вишнєю" ємністю 1 літр, вартістю 37,98 грн неповнолітній особі ОСОБА_4 2006 року народження, чим допустила порушення статті 153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" за яке передбачено адміністративну відповідальність згідно частини другої статті 156 КУпАП, порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами. За вчинене правопорушення на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн згідно постанови № 81 від 08.02.2024 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради.
Також, факт перебування ОСОБА_2 26.01.2024 на робочому місці у барі "Дім пива" підтверджується її особистими поясненнями, наданими т.в.о. начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області полковнику поліції Олександру Терелі.
Як встановлено перевіряючими ГУ ДПС у Сумській області і зафіксовано в акті фактичної перевірки, ОСОБА_2 на час вчинення адміністративного правопорушення щодо продажу неповнолітній особі слабоалкогольного напою 26.01.2024 у барі "Дім пива", у якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , не перебувала у трудових відносинах з останнім. У зв`язку з чим, ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи працівника ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин шляхом укладання трудового договору.
Міжрегіональним управлінням 17.05.2024 одержано лист Головного управління ДПС у Сумській області, яким направлено для відповідного реагування і прийняття рішення, завірену копію акта фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 07.05.2024 № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 .
У відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" № 509 від 17.07.2013 із змінами та доповненнями Міжрегіональне управління листом від 20.05.2024 № ПНС/2/6971-24 повідомило позивача про одержання уповноваженою особою акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області, яким встановлено порушення законодавства про працю.
Даний лист позивач отримав 05.06.2024, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення .
За матеріалами фактичної перевірки встановлено, що ГУ ДПС У Сумській області 29.04.2024 у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено фактичну перевірку за місцем провадження господарської діяльності у барі "Дім пива", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами якої складено акт від 07.05.2024 № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 який підписано без зауважень і одержано один примірник безпосередньо ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом на 5 сторінці акта перевірки.
В подальшому, Північно - східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, одержавши копію акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Сумській області від 07.05.2024 № 5546/18/19/РРО/ НОМЕР_1 здійснило розгляд справи про накладення штрафу та за результатами розгляду такої справи було складено Попередження № 22-ДПС-ПР-СМ від 14.06.2024 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.
Зазначене попередження, яке направлено на адресу позивача листом від 14.06.2024 вих. № ПНС/1/8653-24 від 14.06.2024 "Про направлення попередження", фактично отримано позивачем 18.06.2024.
Зважаючи на процедурні порушення, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Приписами статті 3 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.
Згідно з частиною 4 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.
Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).
Абзацом сьомим пункту 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
При цьому пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи (до яких належать, зокрема, податкові органи) мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Отже, штрафи можуть бути накладені на підставі, у тому числі, акта перевірки ДПС, її територіального органу, під час якої виявлені порушення законодавства про працю, за результатами розгляду справи, відповідно до п.п. 2, 3, 4 Порядку № 509.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п.3).
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку (п. 4).

Як вбачається матеріалів справи, відповідач при винесенні спірного рішення керувався виключно відомостями, що містяться у вищезазначеному акті фактичної перевірки від 07.05.2024 № 5546/18/19/РРО/ ГУ ДПС у Сумській області.

Водночас, Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 у справі № 822/1037/18 вказав, що відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці [...]. Це свідчить, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

В свою чергу, такі обставини підлягають встановленню та оцінці під час розгляду справи про накладення штрафу, що відповідає п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України, згідно з яким у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Однак, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач отримав лист від 20.05.2024 № ПНС/2/6971-24, яким управління повідомило позивача про одержання уповноваженою особою акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області, яким встановлено порушення законодавства про працю, однак повідомлення не містило інформації про час та місце розгляду справи як це передбачено у чинній на момент відправлення повідомлення редакції Порядку № 509, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, не зазначено строку надання пояснень щодо встановленого порушення.

На переконання суду, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи про накладення штрафу, що є порушенням норм Порядку № 509, як наслідок є підставою визнання протиправною та скасування Попередження Північно-східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці № 22-ДПС-ПР-СМ від 14.06.2024 щодо порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) законодавства про працю.

Так, спірна постанова про накладення штрафу прийнята без участі позивача, який не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також йому не було надано можливість подати свої зауваження чи докази на спростування виявлених порушень законодавства про працю, відповідно такі обставини уповноваженою посадовою особи не перевірялися.

Верховний Суд вже вирішував правове питання, чи означає скасування обов`язку уповноваженої посадової особи повідомляти суб`єкту господарювання про розгляд його справи про накладення штрафу також і скасування права останнього на участь у процесі прийняття рішення про притягнення його до відповідальності.

Так, Верховний Суд у постановах від 16.09.2021 у справі № 420/9061/20, від 04.05.2022 у справі № 300/3288/20 вказав, що особі, до якої застосовуються такі суттєві розміри штрафу в якості відповідальності за порушення законодавства про працю, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Виключення пунктів 6, 7 Порядку № 509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу не може нівелювати право особи на участь у процесі прийняття рішення про притягнення її до відповідальності.

Також суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 640/17424/19, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, було визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", якою, серед іншого, внесено зміни до Порядку № 509, в тому числі щодо порядку розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 255, частини 2 статті 265 КАС України ці судові рішення набрали законної сили 14.09.2021 і відтоді постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" втратила чинність.

Відповідач у цій справі не забезпечив позивачу право надати докази та пояснення по суті обставин, встановлених під фактичної перевірки, що призвело до прийняття необґрунтованої постанови.

За викладених вище обставин, решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення в цій частині.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 15000 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем надано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВМ № 1052260, копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.07.2024, укладеного між АБ "Касьяненко Денис і Партнери" та позивачем щодо підготовки та подання заяви про стягнення різниці між середнім заробітком та фактично виплаченою зарплатою. Тобто, договір про надання послуг саме по цій справі щодо оскарження попередження суду не надано взагалі, а також доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат у цій справі - квитанції про оплату послуг адвоката, акту прийому-передачі адвокатських послуг, позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання позивача щодо стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання неправомірним та скасування попередження задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати "Попередження" Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 14 червня 2024 року № 22-ДПС-ПР-СМ про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Матвійчука Юліана, 119, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в сумі 3028 гривень.

В задоволені вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн - відмовити за їх недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2025.

Суддя М.М. Шаповал