Справа № 500/3618/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3618/24 пров. № А/857/21990/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року (головуючий суддя: Чепенюк О.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

встановив:

ОСОБА_1 , 05.06.2024 звернулась з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент прийняття на службу в Національну поліцію України вислугу років в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області (далі - УДД УПВП в Тернопільській області) з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні;

- визнати ОСОБА_1 стаж служби в поліції, наявний на момент прийняття на службу в Національну поліцію України, вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005, яка в календарному обчисленні становить 2 роки 05 місяців 24 дні.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005 та зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, оскільки вважає його незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилається на положення статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає вичерпний перелік підстав для зарахування окремих періодів служби до стажу служби в поліції. В даному переліку відсутня служба в підрозділах Державного департаменту з питань виконання покарань, тому підстав для зарахування проходження служби в УДД УПВП в Тернопільській області до стажу служби в поліції немає.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 18.06.2003 по 12.12.2005 безперервно проходила службу в органах кримінально-виконавчої системи. Цей факт встановлений рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 500/2351/23, що набрало законної сили.

Згідно з відомостями довідки Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29.05.2024 № 1143/42-19/01-2024 позивачка з 18.06.2003 по 06.11.2015 перебувала на службі в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по теперішній час в органах Національної поліції України, а саме: ГУНП в Тернопільській області та Тернопільському управлінні ДВБ НП України.

ОСОБА_1 , 26.03.2024 звернулася з рапортом до начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо зарахування до стажу служби в поліції періоду служби в УДД УПВП в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

Однак, листом від 05.04.2024 за № 3542-2024 відповідач відмовив у задоволенні рапорту позивачки. Свою відмову Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України мотивував тим, що у рішенні суду від 03.07.2023 у справі № 500/2351/23 зобов`язання стосуються лише визначених у них осіб та їх правонаступників, тобто ГУНП в Тернопільській області. Також зауважено, що стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює вичерпний перелік видів та категорій служб, які включаються до стажу служби в поліції, а вислуга років в УДД УПВП в Тернопільській області в цьому переліку відсутня.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-III (далі Закон № 580-VIII) повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

Закон України від 2 липня 2015 року № 580-III (далі Закон № 580-VIII), визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У свою чергу, приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

У той же час, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі також Закон № 2713-IV) передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом № 580-VIII, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які урегульовують порядок і умови проходження служби працівниками міліції та органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

У даному випадку, сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі також Дисциплінарний статут).

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону № 2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону № 580-VIII, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, Дисциплінарний статут.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Як наслідок, служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у своїй постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, та підтримана також Верховним Судом у постанові від 01.03.2023 у справі № 240/30024/21.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Відповідно, також вбачається тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, оскільки визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

З огляду на викладене, покликання апелянта на те, що неврахування ним стажу роботи позивачки в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідає вимогам Закону № 580-VIII, оскільки така служба відсутня у переліку визначеному частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 500/2351/23, яке набрало законної сили, відповідно до запису № 4 трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 18.06.2003 по 12.12.2005 безперервно проходила службу в органах кримінально-виконавчої системи.

Отже, період 18.06.2003 по 12.12.2005 підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Щодо покликання апелянта на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, то суд апеляційної інстанції вважає, що така не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки у цій справі спірним було питання зарахування до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугою років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі. Разом з тим, спірні правовідносинах у розглядуваній справі стосуються незарахування до стажу служби в поліції роботи в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005 та зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в Управлінні Департаменту України з питань виконання покарань в Тернопільській області з 18.06.2003 по 12.12.2005.

Таким чином, апеляційна скарга Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі № 500/3618/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін