Справа № 354/810/25
Суддя: Ваврійчук Т. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 354/810/25
Провадження по справі № 2-а/354/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Проворова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Марадь Ростислав Ігорович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В C Т A Н O В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проворов І.В., 02.06.2025 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Марадь Р.І., у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4817632 від 25.05.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 25.05.2025 о 22 год. 42 хв. керуючи транспортним засобом марки Tesla Model 3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львів, проспект Свободи, 25 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.36 «Пішохідна зона» та здійснив рух у зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги п.8.4 ґ ПДР України. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її безпідставною та протиправною. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у поліцейського були відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення та на неодноразові клопотання останнього продемонструвати відеозаписи, заслухати свідків, чи надати інші докази, такі надані не були, а відповідні клопотання ОСОБА_1 , в тому числі про забезпечення йому права на отримання правової допомоги були проігноровані, чим порушено його право на захист. Окрім цього, оскаржувана постанова не містить відомостей про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, що суперечить вимогам ч.3 ст.283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Візуальне спостереження працівника поліції за фактом правопорушення може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли зафіксоване у встановленому законом порядку, а відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а у разі відсутності в оскаржуваній постанові посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий запис не може вважатись належним та допустимим доказом. Із урахуванням наведеного позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення-закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.06.2025 від Департаменту патрульної поліції через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При складанні оскаржуваної постанови поліцейським відповідно до ст.ст.278, 279 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення, з`ясовано всі необхідні обставини. Розгляд справи відбувався у присутності ОСОБА_1 , якому було оголошено яка справа розглядається та роз`яснено його права та обов`язки. В свою чергу позивач не заперечував скоєного правопорушення, повідомивши, що не побачив дорожнього знаку, клопотання про ознайомлення із доказами вчинення правопорушення та надання права скористатись правовою допомогою не заявляв, що підтверджується долученим до відзиву відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Наведений у додатку до Інструкції №395 взірець постанови про накладення адміністративного стягнення не перебачає внесенння до неї відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 14.02.2018 у справі №536/583/17. Таким чином, оскаржувана постанова серії ЕНА №4817632 від 25.05.2025 винесена на підставі та в порядку передбаченому законодавством, а доводи позивача безпідставні та необгрунтовані, що є підставою для відмови у позові.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що 25.05.2025 здійснював рух по навігатору та заїхав на вулицю із одностороннім рухом, заборонного дорожнього знаку на місці зупинки автомобіля не було і тим шляхом рухались інші автомобілі, які поліцейські не зупиняли.

Представник позивача адвокат Проворов І.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із наведених мотивів, посилаючись на те, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювалась фіксація порушення, а тому наданий відповідачем відеодоказ відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.02.2020 у справі №524/1284/17 є неналежним доказом. Зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення поліцейським в установленому порядку не проведений, позивачу не було забезпечено право скористатись правовою допомогою. Також вказав, що затверджене рішенням Львівської міськї ради від 16.05.2025 Положення про порядок в`їзду транспортних засобів у пішохідну зону центральної частини м.Львова, обмеженої просп. Свободи, пл. Торговою, пл. Данила Галицького, вул. Підвальною, вул. Валовою, пл. А. Міцкевича набрало чинності лише з 01.06.2025, а на долученому відповідачем відеозаписі зафіксовано рух інших транспортних засобів, окрім автомобіля позивача, яких поліцейські не зупиняли.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у відзиві міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Марадь Р.І. у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що згідно положень ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що 25.05.2025 поліцейський 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Марадь Р.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4817632, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

У постанові зазначено, що 25.05.2025 о 22 год. 42 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Tesla Model 3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Львів, проспект Свободи, 25, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.36 «Пішохідна зона» та здійснив рух у зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги п.8.4 ґ ПДР України.

Згідно зі ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, серед переліку статей та їх частин, зокрема зазначено справи за ст.125 КУпАП

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001(надалі-ПДР України) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно Розділу 33 ПДР України дорожній знак 5.36 «Пішохідна зона» відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків та інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами.

Пунктом 8.4 ґ ПДР України визначено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п.26.3 ПДР України у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Частиною першою ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 31 Закону №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII закріплено що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протиді їїх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, згідно вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, така не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких поліцейський дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема у цій же постанові графа 7 «до постанови додаються…» не заповнена та не містить відомостей про технічні засоби за допомогою яких здійснювалась фото чи відеофіксація правопорушення.

Посилання відповідача на те, що позивач на місці зупинки не вимагав надати докази вчинення порушення не може братись судом до уваги, оскільки приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути взяті судом до уваги в якості належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд зауважив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4817632 від 25.05.2025, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду із даним адміністративним позовом у розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 139, 143, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Марадь Ростислав Ігорович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення-задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії №4817632 від 25 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень- скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) 60 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19 Львівська область, .

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК