Справа № 380/25247/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області області , місцезнаходження: 61000, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов. (далі відповідач ГУ ПФУ в Харківській області) в якій позивач просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 17.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити призначення пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахування до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.01.1987 року з 24.07.2023 року починаючи з 11.10.2024 року.

Ухвалою від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржуване рішення пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком, не зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 28.09.1979; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 27.01.1987; періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987.

Представник відповідача ГУ ПФУ в Харківській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 28.09.1979, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі атестату); період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів; періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Відтак, у зв`язку із відсутністю страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Представник ГУ ПФУ у Львівській області подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що згідно поданих документів про стаж відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону 1058, оскільки страховий стаж становить 13 років, 07 місяців, 06 днів, замість необхідних 28 років.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

11.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заява позивача скерована до ГУ ПФУ у Львівській області.

17.04.2024 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення №32 від 17.10.2024, згідно з яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, при необхідному стажу згідно статті 26 Закону №1058 становить 28 років, а у позивача страховий стаж становить 13 років 07 місяців 06 днів. До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 28.09.1979, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі атестату);

- період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 27.01.1987 оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів;

- періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Вважаючи рішення відповідача ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Виіршуючи цей спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до понятійного апарату Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058):

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до вказаного Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В абзаці першому частини першої статті 24 Закону України № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону України № 1058).

У частині четвертій статті 26 Закону України № 1058 передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Змістом частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон України № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як видно з матеріалів справи, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №32 від 17.10.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Таке рішення мотивоване тим, що необхідний страховий стаж відповідно до частини першої статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 28 років. Страховий стаж особи становить 13 років 07 місяців 06 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 28.09.1979, оскільки запис не повний (відсутня дата видачі атестату);

- період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 27.01.1987 оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів;

- періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, 01.09.2003 по 02.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987, оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Суд встановив, що згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_6 позивача внесені відомості зокрема, щодо періоду навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979.

Також, згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач, зокрема:

- з 26.02.1986 по 16.04.1994 працював механізатором в колгоспі ім. Куйбишева;

- з 23.04.2003 прийнятий на роботу автослюсаром;

- з 24.06.2003 по 26.08.2003 працював на посаді старшого інженера;

- з 01.09.2003 по 02.10.2003 працював на посаді інженера.

Також, наявний в матеріалах справи Атестат №3720 підтверджує період навчання позивача з 01.09.1977 по 01.10.1979.

Суд наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також, слід зауважити, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а неналежний порядок ведення та заповнення документації не з вини заявника не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Суд звертає увагу, що законодавством України чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Відтак, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, неправильне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Щодо не зарахування періоду роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_3 оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів, суд зазначає наступне.

З цього приводу суд повторно відзначає, що статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд зауважує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача в оскаржений період. Тобто позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Щодо не зарахування періоду роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутня інформація про даний період роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 24.06.2003 по 26.08.2003 та з 01.09.2003 по 02.10.2003.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Враховуючи викладене, рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 17.10.2024 року № 32 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправними та підлягає скасуванню.

Суд вказує, що згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Інакше кажучи, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 та від 13 жовтня 2022 року у справі №380/13558/21.

Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вказує, що до страхового стажу позивача, ГУ ПФУ у Львівській області не зараховано період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку 3 з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Відповідно до пункту 4.8. Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних.

Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності.

У силу положень пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, питання призначення пенсії вирішує орган до якого документи заявника передані в електронному вигляді за принципом екстериторіальності. У цьому випадку ГУ ПФУ в Харківській області виключно здійснило прийняття і обробку документів особи, яка звернулась за призначенням пенсії, натомість оскаржене рішення приймало ГУ ПФУ у Львівській області.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області здійснити призначення пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.01.1987 року з 24.07.2023 року починаючи з 11.10.2024 року.

Суд наголошує, що відповідно до оскаржуваного рішення, позивачу не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 ; періоди робота з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

Таким чином, позовна вимога в частині зарахування до страхового стажу навчання та всіх періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.09.1979 року, трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.01.1987 року не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене вище, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області, який за принципом екстериторіальності здійснював розгляд заяви позивача, повторно розглянути заяву позивача від 11.10.2024, зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 ; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 ; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 ; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 17.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 01.10.1979, згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 28.09.1979; період роботи в колгоспі з 26.02.1986 по 16.04.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 27.01.1987; періоди роботи з 23.04.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987; періоди роботи з 24.06.2003 по 26.08.2003, з 01.09.2003 по 02.10.2003, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.01.1987 та прийняти рішення щодо призначення пенсії позивачу, з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.