Справа № 480/2858/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2025 року Справа № 480/2858/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2858/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування суми 7100 грн в якості мінімальної заробітної плати для встановлення позивачу суми щомісячної страхової виплати;
- зобов`язати відповідача встановити позивачу суму щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати ним професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку він мав до ушкодження здоров`я за період з лютого 2021 року до січня 2022 року включно, а також у зв`язку з цим провести перерахунок позивачу щомісячної страхової виплати.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на державному підприємстві "Шахта ім. М.С. Сургая" за час роботи за професією "електрослюсар підземний" отримав професійне захворювання (отруєння), що підтверджується висновком МСЕК від 10.01.2024 серія 12 ААА № 099082, яким йому встановлено стійку втрату професійної працездатності 65%, безстроково.
Шахта ім. М.С. Сургая знаходиться у м. Вугледар, Донецької області, що з початку повномасштабного вторгнення країни агресора перебувала в переліку територій активних бойових дій та з 01.10.2024 входить до переліку окупованих територій.
Звернувшись до відповідача з запитом за для отримання інформації щодо обрахунку вказаної вище виплати та отримавши відповідь позивач встановив, що головним управлінням порушено його право на належний розмір такої виплати.
З листа відповідача вбачається, що розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати є період з лютого 2022 року по січень 2023 року (повні 12 місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок) проте, для розрахунку його страхової виплати розрахунковий період взято за 4 календарні місяці перед датою складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. В розрахунковому періоді згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача відсутня 10 місяців заробітна плата, тож відповідач провів розрахунок щомісячної страхової виплати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 7100 грн, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, що грубо порушує його конституційні права на соціальний захист та занижує його соціальну виплату.
З діями відповідача позивач не згодний.
Ухвалою суду від 30.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
14.05.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за даними електронної особової справи одержувача страхової виплати, позивачу призначена, зокрема, щомісячна страхова виплата у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Згідно з інформацією, зазначеною у акті розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, позивач має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 20 листопада 2023 року на державному підприємстві "Шахта ім. М.С. Сургая" за час роботи за професією "електрослюсар підземний".
За висновком МСЕК від 10.01.2024 серія 12 ААА № 099082 позивачу з 10.01.2024 встановлено стійку втрату професійної працездатності 65%, безстроково.
Згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач працював на зазначеному підприємстві у період з липня 2016 року по 25.02.2023.
Розрахунок щомісячної страхової виплати проведений виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 7100 грн, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, оскільки обчислена середня заробітна плата є меншою за вказаний розмір. Таким чином, розмір щомісячної страхової виплати з 10.01.2024 склав 4615 грн (7100 грн x 65 % втрати працездатності). Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 31 Закону № 1105-XIV щороку, з 1 березня, щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Розмір такого збільшення визначається у межах бюджету уповноваженого органу управління за рішенням Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 4 розділу XV Порядку № 4-1 перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 01 березня проводиться автоматично (без звернення одержувача) шляхом множення розміру щомісячної страхової виплати, яку отримує потерпілий (особа, яка має право на виплати) станом на 01 число місяця, в якому проводиться перерахунок, на коефіцієнт, затверджений Кабінетом Міністрів України. У відповідності з підпунктом 8 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" від 23.02.2024 № 185 встановлено, що з 1 березня 2024 року перерахування щомісячних страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та особам, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, передбачене частиною 1 статті 31 Закону № 1105-XIV, проводиться на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, у межах максимального розміру щомісячної страхової виплати, визначеного частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV. Згідно з пунктом 1 постанови № 185 коефіцієнт збільшення установлено у розмірі 1,0796.
Враховуючи вищезазначене, з 01.03.2024 позивачу проведений перерахунок щомісячної страхової виплати шляхом множення розміру щомісячної страхової виплати, яку позивач отримував станом на 01.03.2024, на коефіцієнт 1,0796.
Після проведеного перерахунку розмір щомісячної страхової виплати становить 4982 грн. (4615,00 грн. x 1,0796).
Вважає, що в діях головного управління не вбачається порушення норм законодавства України, адже головне управління керувалось чинними на момент виникнення правовідносин нормативно - правовими актами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.
21.12.2024, позивач звернувся до головного управління із заявою про надання йому інформації щодо розрахунку вказаної виплати з 10.01.2024 та вказати, які саме складові взяті для обрахунку його виплати, в яких розмірах та за які місяці.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105-ХІV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7 ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".
Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності;
1) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
2) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
3) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
4) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.
Частинами 8 та 9 ст. 36 цього Закону визначено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.
Згідно з п. З цього Порядку середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.
Пунктами 11-24 цього Порядку визначені "Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)".
Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).
У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.
Згідно з п. 12 цього Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Пунктом 13 цього Порядку визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико- соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.
Суд зазначає, що враховуючи те, що під час перебування в трудових відносинах з роботодавцем та на час настання права на страхову виплату відбувалося вторгнення агресора на територію України, тому обчислення його щомісячної страхової виплати мало відбуватися з урахуванням п.п. 3 та 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266.
Тобто, із розрахункового періоду (12 календарних місяців), за який обчислюється середньомісячна заробітна плата, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я (ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування") мав бути виключений період проходження позивачем військової служби, та мала бути застосована середня заробітна плата за посадою, за якою позивач як застрахована особа працював до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією йому встановлено стійку втрату професійної працездатності.
Таким періодом щодо позивача є період з лютого 2021 року по січень 2022 року включно.
Середньомісячна заробітна плата позивача за зазначений період є більшою в порівнянні із сумою 7100 грн, яку застосував відповідач (помилково взявши для її розрахунку місяць 4 місяця, а не розрахунковий період, що передує місяцю настання страхового випадку (до ушкодження здоров`я)).
Таким чином, помилкове застосування відповідачем наведених положень законодавства і неправильне визначення середньомісячної заробітної плати позивача призвело до встановлення позивачу щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством, та до порушення права позивача на належний розмір такої щомісячної страхової виплати.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо застосування суми 7100 грн в якості мінімальної заробітної плати для встановлення ОСОБА_1 суми щомісячної страхової виплати.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області встановити ОСОБА_1 суму щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати ним професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку він мав до ушкодження здоров`я за період з лютого 2021 року до січня 2022 року включно, а також у зв`язку з цим провести перерахунок щомісячної страхової виплати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал