Справа № 620/3376/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/3376/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі Ніжинська РДА, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 13.02.2025 №77218526;

- зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію права власності на належний йому будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,3 кв.м.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що підстава для відмови у реєстрації права власності на майно, зазначена у спірному рішенні, не передбачена положеннями статті 24 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою судді від 17.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що спірне рішення прийнято реєстратором з урахуванням наданих позивачем документів та вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 07.02.2025 звернувся до державного реєстратора Ніжинської РДА із заявою про реєстрацію права приватної власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви було додано: свідоцтво про право власності від 16.01.1991, видане Виконком Ніжинської районної Ради народних депутатів (а.с. 57); технічний паспорт (а.с. 51-54); витяги з ЄДЕССБ (а.с. 46-49), довідку від 05.04.2024 №00713 про зареєстроване право власності, видану КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (а.с. 55); довідку про зареєстроване право власності від 12.04.2024 №213 (а.с. 56).

Рішенням державного реєстратора від 13.02.2025 №77218526 на підставі статті 24 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 18, 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, ОСОБА_1 відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про Державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», а саме реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір законодавством не передбачена (а.с. 43-44).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право.

Відповідно до статті 3 Закону №1952 однією із загальних засад державної реєстрації є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 18 Закону №1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (частина дев`ята).

Статтею 20 Закону №1952 передбачено порядок подання заяв та документів у сфері реєстрації прав.

Так, заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Статтею 27 Закону №1952 установлені підстави для державної реєстрації прав.

При цьому, статтею 24 Закону №1952 передбачені підстави для відмови в державній реєстрації прав, серед яких є, передбачена наступна: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Сторонами не заперечується, що, звертаючись до державного реєстратора із заявою, позивач мав намір зареєструвати за собою право приватної власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданих позивачем документів, які досліджувались і реєстратором, вищевказаний житловий будинок зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_1 у цілому, на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 16.01.1991 виконкомом Ніжинської районної ради народних депутатів, згідно рішення №79 від 24.03.1989. Зареєстровано в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 16.01.1991.

Згідно вимог статті 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Разом з тим, категорія «колгоспний двір» з 15.04.1991 була скасована у зв`язку з введенням в дію Закону України «Про власність».

Таким чином, право власності на житловий будинок, як майно колгоспного двору, після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах.

Відповідно до довідки від 17.02.2025 №493/06-21/Б, виданої виконавчим комітетом Вертіївської сільської ради, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке відноситься до категорії колишніх колгоспних дворів, були зареєстровані, проживали і були членами цього двору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова колгоспного двору; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка (а.с. 50).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство (тобто ЦК УРСР 1963 року). Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15

квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Отже, право власності у рівних частках на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача, що членами колгоспного двору є особи, що зазначені у довідці, виданій виконавчим комітетом Вертіївської сільської ради станом на 15.04.1991, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто ОСОБА_1 має право розпоряджатися своєю часткою будинку, яка може бути виділена за рішенням суду.

Разом з тим, державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, оскільки житловий будинок, оформити право приватної власності на який мав намір позивач, фактично належить на праві спільної сумісної власності іншим учасникам колгоспного двору, відповідач обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій, про що виніс відповідне рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області (, вул. Батюка, 5А, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600).

Суддя С.В. Бородавкіна