Справа № 420/2108/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2108/25

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 03.04.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України у Вінницькій області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ГУПФ України в Одеській області, про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Вінницькій області від 27 грудня 2024 року №70 про відмову в перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 рокуї;

- зобов`язання ГУПФ України у Вінницькій області провести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 року пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 27 липня 1993 року по 09 грудня 2024 року та з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 20 грудня 2024 року за №315/15-32-10-02-12, №316/15-32-10-02-12, №317/15-32- 10-02-12.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що згідно до записів трудової книжки вона з 27 липня 1993 року по 09 грудня 2024 року безперервно працювала в податкових органах. Починаючи з 12 вересня 2018 року по 09 грудня 2024 року рік працювала на посадах старшого державного інспектора податкової інспекції, та присвоєно 6 ранг державної служби. 23 грудня 2024 року позивач звернулася до ГУПФ в Одеській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058- IV) на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ) долучивши до заяви довідки 20 грудня 2024 року №315/15-32-10-02-12, №316/15-32-10-02-12, №317/15-32-10-02-12. Однак, за принципом екстериторіальності ГУПФ у Вінницькій області прийнято рішення від 27 грудня 2024 року №70, яким відмовлено у призначенні пенсії, оскільки станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи 1-ого рангу ГУ ДПС в Одеській області, тобто не перебувала на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII. Позивач вважає рішення про відмову у переведенні пенсії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, позов не визнав, вказуючи, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З огляду на вищезазначене, до стажу державної служби ОСОБА_1 не може бути враховано періоди роботи в органах податкової служби, оскільки їй у вказаний період присвоювались персональні та спеціальні звання. Враховуючи, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі ст. 343.1 ПК України присвоюються спеціальні звання, і відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723, робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби, то підстав для проведення переходу на пенсію за віком як державного службовця немає. Враховуючи зазначене, позивачу було відмовлено у переході із пенсії за віком відповідно до Закону №1058- IV на пенсію відповідно до Закону №3723-XII, у зв`язку з відсутністю станом на 01 травня 2016 року необхідного стажу на посадах державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФ України у Вінницькій області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ГУПФ України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України у Вінницькій області від 27 грудня 2024 року №70 про відмову в перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 року пенсії.

Зобов`язано ГУПФ України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи в органах державної податкової служби з 27 липня 1993 року по 09 грудня 2024 року та перевести ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 року на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", згідно поданої заяви та доданих до неї довідок про складові заробітної плати від 20 грудня 2024 року за №315/15-32-10-02-12, №316/15-32-10-02-12, №317/15-32- 10-02-12.

Стягнуто з ГУПФ України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 969 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України у Вінницькій області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Під час розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах державної податкової служби, де йому присвоювалися спеціальні звання. Однак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні чи персональні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України у Вінницькій області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України у Одеській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону №1058-ІV.

23 грудня 2024 року позивач звернулась ГУПФ України в Одеській області із заявою про перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви позивачка додала довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця від 20 грудня 2024 року за №315/15-32-10-02-12, №316/15-32-10-02-12, №317/15-32-10-02-12.

ГУПФ України в Вінницькій області 27 грудня 2024 року прийнято Рішення №70 в перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з наступним: "1 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року (далі Закон №3723-XII). Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі-Постанова №622), яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року. Пунктом 2 зазначеної Постанови передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-XIII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; або займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Статтею 25 Закону №3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, №3723-XII. яким встановлювалися ранги державних службовців, що передбачено статтею 26 Закону Відповідно до статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюють спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Тому, особи, які працюють на посадах в контролюючих органах, яким присвоєно спеціальне звання, не належать до категорій посад державних службовців, які визначені статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Станом на 01.05.2016 року ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи 1-го рангу Головного управління ДПС в Одеській області, тобто не перебувала на посадах державної служби, віднесених до відповідних посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Враховуючи вище викладене, відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю законних підстав."

Не погодившись з прийнятим ГУПФ України у Вінницькій області рішенням від 27 грудня 2024 року №70, позивач оскаржив рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" визначено, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім пенсій осіб з інвалідністю I і II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд першої інстанції зазначив, що при переведенні з одного виду пенсії на інший Пенсійний фонд має враховувати не тільки документи, наявні в пенсійній справі, а й додатково подані документи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Вінницькій області від 27 грудня 2024 року №70 про відмову в перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 року пенсії, та зобов`язання ГУПФ України у Вінницькій області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 23 грудня 2024 року пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 27 липня 1993 року по 09 грудня 2024 року та з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 20 грудня 2024 року за №315/15-32-10-02-12, №316/15-32-10-02-12, №317/15-32- 10-02-12.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.344.1 ст. 344 ПК України, Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 "Порядку обчислення стажу державної служби".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Пункт 8 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно п.п.10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Колегія суддів зазначає, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі №500/1404/23.

Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із п.п.10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.

Рішенням ГУПФ України у Вінницькій області від 27 грудня 2024 року №70 слідує, що пенсійним органом заперечується можливість зарахування до стажу держслужби періодів роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби.

У спірний період трудової діяльності позивача чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), який втратив чинність 01 травня 2016 року.

Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку №283).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15 січня 1981 року, ОСОБА_1 у період з 27 липня 1993 року по 09 грудня 2024 року безперервно працювала в органах Державної податкової служби, що становить більше 20 років.

Водночас, присвоєння спеціального звання не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи в органах державної податкової служби, враховуючи наступне.

Частиною 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Окрім того, ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року (далі Порядок №229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні", який був чинний до 19 листопада 2012 року (далі Закон №509-XII).

Згідно ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінету Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Відповідно ч.4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", який набрав чинності 12 серпня 2012 року, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі ст. 344.

Так, відповідно п.344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень ст. 37 Закону України "Про державну службу", Закону України "Про державну податкову службу в Україні" дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.

Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії за віком.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.