Справа № 140/2557/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2557/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, яка виявилася у невиплаті йому додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за період його стаціонарного лікування з 10.12.2024 по 24.01.2025 від отриманої і пов`язаної із захистом Батьківщини 20.03.2023 травми та зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за період стаціонарного лікування з 10.12.2024 по 24.01.2025 від отриманої і пов`язаної із захистом Батьківщини 20.03.2023 травми.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в період з 15.03.2023 по 20.03.2023 брав участь у бойових діях в районі н.п. Микільське Волноваського району Донецької області у складі військової частини НОМЕР_1 . 20.03.2023 під час виконання бойового завдання він отримав бойову травму у вигляді вогнепальних осколкових поранень (ВОСП) правої кості, правого передпліччя, правого стегна, правої стопи з вилученням осколку. Після отриманої травми тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно із довідки ВЛК №467 від 24.07.2024 отримана ним травма наслідки посттравматичної невропатії (20.03.2023 р.) правого великогомілкового нерва у вигляді чутливих і рухових розладів була визнана пов`язана із захистом Батьківщини.

Вказує, що з 10.12.2024 по 24.01.2025 він перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема, з приводу отриманої травми (наслідки посттравматичної невропатії (20.03.2023 р.) правого великогомілкового нерва у вигляді чутливих і рухових розладів).

Однак за даний період стаціонарного лікування від поранення йому не виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду без виклику учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до Постанова КМУ №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за умови належного документального підтвердження такого зв`язку. Позивач посилається на виписку №9794 від 24.01.2025, однак не довів, що вказаний період лікування з 10.12.2024 по 24.01.2025 стосувався виключно наслідків травми від 20.03.2023, а не інших захворювань чи станів, які не підпадають під дію Постанови №168. Таким чином, підстави для нарахування додаткової винагороди за весь заявлений період відсутні.

Зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 здійснює нарахування та виплату додаткової винагороди виключно на підставі поданих документів, які підтверджують право на таку виплату відповідно до чинного законодавства. Позивач не надав до військової частини належних документів (зокрема, висновків ВЛК чи інших медичних документів), які б однозначно засвідчували, що його лікування у вказаний період було пов`язане з травмою, отриманою під час захисту Батьківщини.

У відповіді на відзив позивач підтвердив свої доводи, зазначені у позовній заяві та просив у задовольнити його позовні вимоги.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у період з 15.03.2023 по 20.03.2023 приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується копією відповідної довідки №685/301/64/993/68 від 22.04.2024 (а.с.8).

Відповідно до довідки №1017 від 20.042023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивач 20.03.2023 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань по захопленню позицій противника отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення правої кості, правого передпліччя, правого стегна, правої стопи з вилученням осколку. Травмування солдата ОСОБА_1 настало під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с.7).

У період з 10.12.2024 по 24.01.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу, тривала декомпенсація F43.1. Наслідки посттравматичної невропатії (20.03.2023), правого великогомілкового нерва у вигляді чутливих і рухових розладів (а.с.11-12).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди за період його стаціонарного лікування з 10.12.2024 по 24.01.2025, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII(далі -Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XIIз наступними змінами та доповненнями (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі -Закон №2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-четвертою цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Як уже вказувалося судом вище, положеннями Постанови №168 передбачено дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100 000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що у період з 10.12.2024 по 24.01.20205 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради , що слідує з дослідженої судом виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9794 від 24.01.2025 (а.с.11-12).

Як слідує із тексту даної виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9794 від 24.01.2025 позивач у зазначений період перебував на стаціонарному лікуванні з наступним діагнозом: посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженою симптоматикою та стабільним типом перебігу, тривала декомпенсація F43.1. Наслідки посттравматичної невропатії (20.03.2023), правого великогомілкового нерва у вигляді чутливих і рухових розладів (а.с.11-12).

Таким чином, з наведеного слідує, що військовослужбовець проходив лікування внаслідок отриманого 20.03.2023 бойового поранення. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що позивач з моменту його поранення, яке мало місце 20.03.2023, виконував інші бойові завдання, де б міг отримати нові поранення.

При вирішенні вказаного спору судом взято до уваги приписи ч.11 Розділу XXXIV Наказу Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам№ від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), якою встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Суд зауважує, що Порядок №260 доповнено новим розділом згідно з наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023 та застосовується з 01.02.2023, а відтак його норми розповсюджуються на спірні правовідносини.

Абзацом 4 пункту 7 рішення Міністра оборони України, згідно з яким підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказана умова у спірних правовідносинах дотримана.

Так, довідкою про обставини травми №1017 від 20.042023 підтверджено, що 20.03.2023 солдат ОСОБА_1 при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань по захопленню позицій противника отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення правої кості, правого передпліччя, правого стегна, правої стопи з вилученням осколку. Травмування солдата ОСОБА_1 настало під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Згідно довідки №467 від 24.07.2024 (а.с.9) позивачу проведено медичний огляд позаштатною ВЛК з правами госпітальної ВЛК при КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради та встановлено, що діагноз (згідно чинного НК 025) та постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки посттравматичної невропатії (20.03.2023) правого великогомілкового нерва у вигляді чутливих і рухових розладів. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 20.04.2023 №1017).

Таким чином, вказані діагнози прямо пов`язані із вогнепальним осколковим сліпим пораненням, які позивач отримав при безпосередній участі у бойових діях, та які є пов`язаними з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту батьківщини.

Відтак, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд погоджується із твердженнями позивача, відповідно до яких, позивач має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, як такий, що отримав поранення 20.03.2023, пов`язане із захистом Батьківщини, та за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 20.03.2023, та за всі періоди перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення.

При цьому, судом не беруться до уваги твердження відповідача про те, що оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні з соматичним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Так, аналіз законодавства, що регулює нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, не диференціює, з приводу якого саме захворювання особа проходила лікування. Визначальним є факт поранення (травми, контузії, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини та подальше проходження лікування з приводу такого поранення (травми, контузії, каліцтва). Водночас, за матеріалами справи чітко встановлено причинно-наслідковий зв`язок контузії позивача з подальшим проходженням лікування таким.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, можна дійти до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, після отримання травми та весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення (в тому числі включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Тобто, позивач має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. за періоди лікування з 10.12.2024 по 24.01.2025 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.03.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн., що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди лікування із 10.12.2024 по 24.01.2025 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.03.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022, з розрахунку 100 000,00 грн. за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 з 10.12.2024 по 24.01.2025 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.03.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022, з розрахунку 100 000,00 грн. за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 з 10.12.2024 по 24.01.2025 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 20.03.2023 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 16 червня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Н. В. Стецик