Справа № 728/1000/25
Суддя: Сороколіт Є. М.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 728/1000/25
Номер провадження 2-а/728/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 24.04.2025 № 728/1000/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (далі також Позивач), представництво інтересів якої здійснює адвокат Ковалюх Василь Миколайович, до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (далі також Відповідач) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень постанови від 15.03.2025 серії ЕНА № 4277437 згідно з якою на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн (чотириста двадцять п`ять гривень 00 коп.) за порушення вимог пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України Про Правила дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306 (далі також ПДР), на підставі положень частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП), а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

2. Вищезгаданою ухвалою призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 12 год 00 хв 06.05.2025.

3. Одночасно вищевказаною ухвалою Суду вирішено питання щодо поновлення пропущення процесуального строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

4. Протокольною ухвалою Суду від 06.05.2025 Судом було задоволено клопотання представника Позивача, відкладено проведення судового засідання до 28.05.2025 на 09 год 30 хв, витребувано у Відповідача відеозапис моменту та підстави зупинки транспортного засобу Позивача.

5. Протокольною ухвалою Суду від 28.05.2025 Судом було задоволено клопотання представника Позивача, відкладено проведення судового засідання до 12.06.2025 на 10 год 30 хв, у зв`язку з необхідністю ознайомлення представником Позивача з додатковими відеоматеріалами, які були витребувані Судом у Відповідача.

6. У судове засідання 12.06.2025 Позивач та Відповідач, будучи належним чином повідомленим, не з`явилися, однак Позивачем забезпечено явку уповноваженого представника, а Відповідачем, у поданому відзиві, заявлено клопотання про здійснення судового розгляду без його участі, що не перешкоджає розгляду справи з урахуванням положень пунктів 2, 4 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

7. У судовому засіданні 12.06.2025 Суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку з наявністю виняткового випадку та складністю справи, на підставі положень частини третьої статті 243 КАС України відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 16.06.2025 о 15 год 30 хв.

ІІ. Позиції учасників справи.

8. У поданій позовній заяві, підписаній представником Позивача, в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 17.04.2025 Позивач отримав постанову від 15.03.2025 серія ЕНА № 4277437 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 425,00 грн за те, що він, начебто, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

9. Наголошено, що належних доказів порушення позивачем вимог ПДР до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення не додано, а сама по собі така постанова теж не є належним доказом вчинення правопорушення.

10. Як на правову підставу свої вимог посилався на положення статті 62 Конституції України, за змістом якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

11. Також вказував, що у відповідності до статей 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Посадові особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

12. Окремо акцентував увагу, що пунктами 9, 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

13. У судовому засіданні представник Позивача додатково вказував, що у наданих відеозаписах фіксації правопорушення відсутній момент зупинки транспортного засобу, водія належним чином не поінформовано про причину зупинки і це пов`язано з тим, що транспортний засіб знаходився біля двору ОСОБА_1 та останній ще фактично не почав рух, а також акцентував увагу Суду, що працівниками поліції належним чином не ідентифіковано особу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями частини першої статті 126 КУпАП, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

14. Відповідачем 05.05.2025 подано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній не визнав заявлені позовні вимогу у повному обсязі.

15. В обґрунтування своєї позиції вказував, що 15.03.2025 о 15 год 43 хв у селі Матіївка наряд СРПП ВП № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області під час патрулювання по вулиці Набережна, буд. 20, був виявлений транспортний засіб ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням Позивача, який керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункт 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

16. Як на правову підставу своїх заперечень посилався на положення пункту 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIIІ (далі також Закон № 580-VІІІ) та статті 31, 40 згаданого Закону, за змістом яких поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

17. Вказував, що частиною першою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

При цьому, згідно з підпунктом а пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

18. Окремо наголошував, що дана справа є справою незначної складності, а вартість наданих Позивачу послуг в розмірі 3 000,00 грн є завищеною та не співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботи (складення позовної заяви).

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

19. Згідно копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 15.03.2025 серії ЕНА № 4277437, Позивач 15.03.2025 по вул. Центральна, буд. 11, здійснював рух на автомобілі марки ВАЗ, модель 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , о 15 год 43 хв, при цьому не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса страхування (а.с. 8).

20. Такі дії кваліфіковано поліцейським за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

21. До поданого відзиву на позовну заяву Відповідачем додано диск з відеозаписом фіксації правопорушення Позивача, який було оглянуто в судовому засіданні (а.с 22).

22. З оглянутого Судом відеозапису фіксації правопорушення (файл WhatsApp Video 2025-04-29 at 09.55.21 (1).mp4) вбачається, що екіпаж патрульної поліції 15.03.2025 о 15 год 07 хв рухається за автомобілем марки ВАЗ бежевого кольору, зупиняє автомобіль, спілкується з водієм зупиненого автомобіля, а в подальшому дозволяє йому продовжити рух.

23. З іншого відеозапису фіксації правопорушення (файл WhatsApp Video 2025-04-29 at 09.55.22 (2).mp4) вбачається, що поліцейський 15.03.2025 о 15 год 52 хв знаходиться в патрульному автомобілі і здійснює оформлення адміністративних матеріалів.

24. На виконання протокольної ухвали Суду про витребування додаткових доказів Відповідачем направлено диск з додатковими відеозаписами фіксації правопорушення (а.с. 27).

25. З оглянутого Судом додаткового відеозапису фіксації правопорушення 0657_000069.MP4) вбачається, що його зміст ідентичний тому, про який згадано у пункті 26 цього рішення, і з якого не можливо встановити ні номерний знак транспортного засобу, що зупиняється, ні причину зупинки, ні процедуру ідентифікації водія.

26. З оглянутого Судом додаткового відеозапису фіксації правопорушення 4148_000070.MP4) вбачається, що до зупиненого автомобіля (який є подібним за кольором до того, що зафіксовано у відеозаписах, згаданих у пунктах 26, 29 цього рішення, однак відмінним за зовнішніми ознаками різна форма передніх фар) підходить поліцейський, а з водієм вже спілкується його колега.

27. На запитання чи знає водій, що потрібно перед початком руху, останній відповідає: Чого ж не знаю, знаю, але я ж тільки ось виїжджаю.

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

28. Перш за все Суд наголошує, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

30. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

31. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

32. Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

33. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками, та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

34. За приписами пункту 8 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

35. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі і за частиною першою статті 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

36. Нормами статті 14 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

37. Пунктом 1.1 ПДР закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

38. Відповідно до підпункту а пункту 2.1 ПДР, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

39. Положеннями частини першої статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

40. Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

41. Також Суд нагадує, що статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

42. У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

43. Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ) зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

44. Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні ЄСПЛ у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

45. Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень щодо порушення правил дорожнього руху, які караються штрафами, обмеженнями водійських прав, такими як зняття балів або призупинення чи скасування водійських прав (Луц проти Німеччини (Lutz v. Germany), § 182; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria); Малідж проти Франції (Malige v. France); Марчан проти Хорватії (Marиan v. Croatia); Ігор Паскарі проти Республіки Молдова (Igor Pascari v. the Republic of Moldova), §§ 20-23) можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.

46. Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти обвинувачення зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Пелісьє та Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; Камасінський проти Австрії (Kamasinski v. Austria), § 79).

47. Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про причину обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про характер обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Матточча проти Італії (Mattoccia v. Italy), § 59; Пенев проти Болгарії (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).

48. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд наголошує, що з наданих Відповідачем доказів неможливо встановити чи рухався транспортний засіб і чи був зупинений, а також хто ним керував.

49. Підсумовуючи зазначене вище, Суд враховує, що у відповідності до статті 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

50. У справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, § 77, 146) ЄСПЛ установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В інших своїх рішеннях ЄСПЛ указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа Коробов проти України, заява № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), § 161).

51. Підсумовуючи викладене, Суд вважає за необхідне визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 серії ЕНА № 4277437 та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, стосовно Позивача, закрити за відсутність події і складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

V. Розподіл судових витрат.

52. Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

53. Так, Позивачем сплачено судовий збір 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.) та заявлено до відшкодування 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.) у якості витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

54. Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення витрат, пов`язаних із розглядом справи.

55. Суд відмічає, що за загальним правилом розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.

56. Також за змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

57. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою представником Позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 23.04.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ковалюхом В.М., копію квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від 23.04.2025 на суму 3 000,00 грн та детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

58. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

59. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

60. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

61. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

62. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

63. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

64. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише двох засідань, Суд вважає, що клопотання Відповідача про зменшення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню.

65. Суд приходить до висновку, що розумним розміром витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, є сума, яка становить 1 000,00 грн.

66. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241, 244-246, 255, 286 КАС України, Суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 серії ЕНА № 4277437 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, протиправною, скасувати її, а провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП закрити.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок) та витрати, пов`язані з розглядом справи (пов`язані з правничою допомогою адвоката) у розмірі 1 000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) з Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, ) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням положень статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України може бути може бути оскаржене у порядку, передбаченому Главою 1 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення цього рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, місце знаходження: просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, .

Суддя Є.М. Сороколіт