Справа № 420/18944/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

13 червня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про стягнення з ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ у розмірі 121 148,41 грн. у виконавчому провадженні № 78250211, яке здійснюється Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). В обґрунтування заяви вказує на те, що в межах цієї справи оскаржується вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про сплату боргу (недоїмки), на підставі якої третьою особою відкрито виконавче провадження № 78250211, накладено арешти на кошти та майно боржника, а також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, у зв`язку із чим невжиття заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення може істотно ускладнити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав.

При вирішенні даної заяви суддя виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до положення ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 р. № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З аналізу викладених норм, вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Під час розгляду поданої заяви суддя встановив, що відповідно до вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У з позивача має бути стягнутий борг (недоїмка) з єдиного внеску в розмірі 121148,41 грн.

Згідно з абз.5 ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відтак, вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У є виконавчим документом, на підставі якого можуть вчинятися примусові дії щодо його виконання.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону (ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

Так, суддею встановлено, що 03.06.2025 р. державним виконавцем Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Назаровою В.В. відкрито виконавче провадження ВП№ 78250211 про примусове виконання вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про стягнення боргу в розмірі 121148,41 грн., а також винесена постанова про арешт коштів боржника. Крім того, 04.06.2025 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 06.06.2025 р. постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відтак, органом державної виконавчої служби вчиняються дії щодо примусового виконання вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У.

Водночас, слід також врахувати, що відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У, яка є предметом оскарження в даній справі, зумовлює примусове виконання такої постанови і тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", включаючи стягнення не лише суми вимоги, яка вважається спірною, а й витрат виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно боржника.

Згідно з ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, оскільки вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про стягнення боргу в розмірі 121148,41 грн. оскаржується позивачем в судовому порядку, а подання позовної заяви не зупиняє її дію та не є перешкодою для її подальшого виконання, тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову (зокрема, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним йому майном у разі стягнення коштів).

В силу вимог п. 2 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Приймаючи до уваги викладене та те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, суддя вважає за можливе задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється третьою особою, у виконавчому провадженні ВП №78250211 на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 121148,41 грн. до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 420/18944/25.

Суддя зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у визначений судом спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову. Крім того, такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суддя -

ухвалив:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення, яке здійснюється Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у виконавчому провадженні ВП №78250211 на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2025 р. № Ф-10496-13У про стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 121148,41 грн. до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 420/18944/25.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко