Справа № 759/1525/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Ул`яновська О.В., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Справа № 759/1525/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач) в якому просив:

- визнати протиправними дії інспектора 2 взводу 5 роти 2 бат. полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Ковальчука Богдана Валерійовича щодо складання постанови серії ЕНА № 3742095 від 27.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев?яносто) грн 00 коп.;

- скасувати постанову серія ЕНА № 3742095 від 27.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розміої 1190 (одна тисяча сто дев?яносто) грн. 00 копійок, яка винесена інспектором 2 взводу 5 роти 2 бат, полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Ковальчуком Богданом Валерійовичем;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за частиною 1 статті 121-3 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на допущення Відповідачем процедурних порушень під час розгляду справи, зокрема не повідомив про дату час та місце розгляду справи, не оголосив про початок розгляду справи та не роз`яснив права та обов`язки. Крім того, інспектор не встановив будь-яких обставин у справі, особу водія, наявність умислу на вчинення правопорушення, а його висновки не підтверджені жодними належними доказами у справі.

2. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що цифри номерного знаку автомобіля « 5» та « 9» мають інший відтінок кольору, ніж інші номери, є світлішим, що не передбачено конструкцією номерного знаку та об`єктивно створює перешкоди для чіткого визначення символів номерного знака.

При цьому, суд відзначив, що відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена як за керування, так і за експлуатація транспортного засобу.

Також суд першої інстанції зазначав, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому зазначеними приписами законодавства спрощеному порядку на місці зупинки автомобіля, тому твердження Позивача про те, що під час розгляду справи поліцейським не вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи є помилковими.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи доводи, Аналогічні тим, що були викладені у позовній заяві.

В обґрунтування своїх вимог Апелянт також зазначає, що інспектор УПП в повній мірі проігнорував вимоги ст. ст. 247, 251 КУпАП і Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 No 1395 при винесенні оскаржуваної постанови і не встановив хто саме керував транспортним засобом 27.12.2024 року 22:01:00 ОСОБА_1 чи інша невстановлена особа.

Крім того, зазначає, що Інспектор УПП не посилається та не долучає до протоколу жодного належного і допустимого доказу на підтвердження, що з відстані 20 метрів неможливо чітко встановити символи 5, 9 на державних номерах саме транспортного засобу AUDI A4 AVANT з д.н.з. НОМЕР_2 .

Суд першої інстанції в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України прийняв рішення посилаючись на докази, які не додавались поліцейським до винесеної постанови. Фотознімок, на який посилається суд в оскаржуваному рішенні, як доказ, взагалі не існував і не долучався інспектором поліції при винесенні Постанови, а отже є неналежним і недопустимим доказом по справі.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального права та процесуального права в частині дотримання строку розгляду справи, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025 та від 29.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частин першої - третьої статті 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи інспектором 2 взводу 5 роти 2 бат. полк. -1 УПП в м. Києві лейтенантом поліції Ковальчуком Б.В. 27.12.2024 о 22 год. 01 хв. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі серії ЕНА №3742095.

Відповідно до змісту даної постанови зазначено, що 27.12.2024 о 22:01 в м. Києві по вул. Підлісна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому на державному номерному знаку були наклеєні на цифрах « 5», « 9» (на передньому номері) перешкоджаючі наклейки, що унеможливлювало фіксацію транспортного засобу на камерах громадського порядку та камерах, які фіксують швидкість, а також ускладнюють його ідентифікацію, чим порушено п. 2.9 в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн / т.1 а.с. 18/.

9. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. 1.3, 12.4 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Також, відповідно до приписів п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до пункту 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію з відстані 20 м, є правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 121-3 КУпАП.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що керування Позивачем транспортним засобом «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку, тобто ускладнюють його ідентифікацію з відстані 20 м, підтверджується матеріалами справи та не спростовано Апелянтом.

13. Твердження ОСОБА_1 про те, що Відповідач не вимірював відстань 20 метрів та не встановлював, що саме з цієї відстані неможливо встановити символи « 5» та « 9» на номерному знаку, колегія суддів приймає до уваги, однак зазначає, що такі обставини не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки з наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудної бодікамери поліцейського 472402, 476792 вбачається, що зазначені вище символи « 5» та « 9» саме під час фотофіксації поліцейським стають світлішими, що безумовно ускладнює їхню ідентифікацію з відстані навіть кількох метрів, що лише підтверджує наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП.

14. Також колегія суддів вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на неналежність наявних у справі матеріалів фотофіксації дорожнього знаку, оскільки зазначене фото досліджувалося інспектором поліції та безпосередньо самим Апелянтом під час встановлення обставин у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому такий доказ обґрунтовано враховано судом першої інстанції задля забезпечення повноти встановлення всіх обставин у справі.

15. Доводи Апелянта про те, що інспектором не було встановлено, що саме ОСОБА_1 було нанесено будь-які предмети на номерний знак, судова колегія також до уваги не приймає, оскільки об`єктивною стороною спірного правопорушення є саме керування або експлуатація такого транспортного засобу.

16. При цьому, апеляційний суд відзначає, що з наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудної бодікамери поліцейського 472402, 476792 вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 та після винесення спірної постанови - продовжив рух, а тому безпідставними є доводи Апелянта про відсутність належних та допустимих доказів, що саме він керував транспортним засобом. Крім того, особу водія було встановлено інспектором та в наступному перевірено безпосередньо з документів самого Апелянта. Зазначені відомості відображені у спірній постанові у графі 4 «Особа, щодо якої розглядається справа». Крім того, інспектором поліції було повідомлено про початок розгляду справи про притягнення Апелянта до адміністративної відповідальності, що спростовує доводи Апелянта про порушення процедури розгляду справи у цій частині.

17. Аналізуючи твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки спірна постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України. Від отримання постанови безпосередньо на місці розгляду справи Апелянт відмовився, натомість просив її надіслати йому поштою.

18. Твердження ОСОБА_1 про те, що він просив інспектора надіслати йому повідомлення про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за адресою 04053, м.Київ, вул. С. Стрільців, 14-а, оф.72 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського 472402, 476792. Так, із зазначеного відеозапису чітко вбачається, що Апелянт просив направити йому саме спірну постанову, а не повідомлення про розгляд справи.

19. Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує доводи ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності йому не було роз`яснено права та обов`язки, втім зазначає, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

20. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

21. Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

22. Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

23. Крім того, колегія суддів також враховує, що Апелянт є адвокатом, що було встановлено під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та зазначає сам ОСОБА_1 у заявах по суті цієї справи, а тому обізнаний зі своїми правами та обов`язками. Отже, таке порушення інспектора не є фундаментальним у контексті саме спірних правовідносин.

24. Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

25. Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що Відповідачем не було встановлено умислу ОСОБА_1 на вчинення спірного правопорушення, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», саме на водія покладений обов`язок перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

26. Аналогічне положення передбачено і у п. 2.3. Правил дорожнього руху, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу.

27. Отже, експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) особою, яка зобов`язана знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, стежити за технічним станом автомобіля та дотримався вимог законодавства зокрема в частині щодо використання номерних знаків, свідчить про його умисне приховування з огляду на ускладнення його ідентифікації.

28. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

29. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 30. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

31. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

32. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року - без змін.

33. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев