Справа № 160/9418/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2025 рокуСправа №160/9418/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
01 квітня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:
27 лютого 2025 року декларантом отримано повідомлення митниці (ідентифікатор повідомлення 36db17df-bce4-48f9-91c5-ffcf90e4cc67) відповідно до якого позивачеві необхідно надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
А в разі їх відсутності: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У результаті коригування митної вартості, товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» сплачено збільшений розмір ввізного мита на 31 709,16 грн., загалом відповідно до графи 47 - 128 648,61 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2025 року для розгляду адміністративної справи №160/9418/25 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року в задоволенні клопотання представника Львівської митниці про розгляд адміністративної справи №160/9418/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу опрацювання документів, наданих для України від 13.03.2012 №4495-VII за результатами підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.
Рішенням про коригування митної вартості №UА209000/2025/000063/2 від 25.02.2025 року визначено, що під час здійснення митного оформлення було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено наступне:

- у пункті 7 контракту №ТRI-0307 від 03.07.2023 року вказано, що оплата за товар здійснюється на умовах, що вказані в специфікаціях, які, відповідно до пункті 1 контракту є невід`ємною частиною контракту. Здійснюючи аналіз вищевказаних положень Контракту, який регулює процедуру погодження поставки товару, у тому числі і вартість товару, вбачається, що інвойс складається на підставі специфікації, при цьому, такі документи як інвойс та специфікація є взаємозалежні та самостійні документи та для встановлення усіх відомостей, що містять числові значення, такі два документа, а точніше відомості, що такі містять, необхідно розглядати в сукупності. Специфікація №12 до митного оформлення не надавалася, що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах, умови поставки конкретної партії, а також чи відповідає виставлений інвойс специфікації (виставлений на підставі специфікації Інвойс є невід`ємною частиною цього контракту). Враховуючи зазначене інвойс, що відповідає узгодженій специфікації уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, у тому числі ціна та такий є невід`ємною частиною контракт.

За поданими платіжними документами №187 від 09.10.2024 (40000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024; №189 від 21.10.2024 (50000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №12 від 30.07.2024, №192 від 01.11.2024 (70000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме: специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; №208 від 21.01.2025 (22276,49 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №15 від 04.11.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; №205 від 19.12.2024 (178962,16 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; неможливо відслідкувати оплату оцінюваної партії товару (інвойс №7-4/5498-3 від 25.11.2024 на суму 189679,4 дол. США), оскільки вони не відображають повної картини розрахунків з контрагентом за контрактом;

- експортна декларація №00368131 від 25.11.2024 у графі "порт призначення" містить запис "UKR", проте згідно коносаменту №177ІСХСХСД0707VZ від 04.12.2024 товар відправлявся у порт Гданська Польща (прибув у порт Гдиня Польща); відповідно до інформації зазначеної в експортній декларації №00368131 від 25.11.2024 вбачається, що така сформована 25.11.2024. Тобто, декларантом для підтвердження складової митної вартості, надано експортну декларацію №00368131 від 25.11.2024, що сформована 25.11.2024, у той же час зазначений у ній коносамент №177ІСХСХС40707У2 датовано 04.12.2024. При цьому, за яких обставин станом на 25.11.2024 могло бути відомо про реквізити коносаменту, який складено 04.12.2024.

Відповідно до договору на транспортно-експедиторське обслуговування №160198-159 від 21.12.2017 року відносини сторін обумовлюються сторонами в Заявках (п.п. 2.1.8; 2.2.6; 2.2.8; 4.8). Заявка до митного оформлення не подавалась. Згідно п.3.3 договору ТЕО передбачено оплату робіт та послуг Замовником протягом 10 робочих днів з часу виставлення рахунку за умови підписання сторонами Актів виконаних робіт. Акт виконаних робіт та документи про здійснення оплати за надані транспортні послуги не надавалися;

- рахунок на оплату транспортних витрат 21.02.2025 №638 містить пункт витрат "транспортно-експедиційні послуги на території України". Проте, як випливає з самого документу, надані послуги стосуються перевезення також транспортно-експедиторського обслуговування за межами України. Плата за відповідну послугу в поданих документах відсутня та не була врахована під час розрахунку митної вартості;

- необхідно зазначити, що дата складання рахунку №634 на оплату транспортних витрат 21.02.2025, проте відповідно відміток на товаросупровідних документах (СМR №3843 складено 24.02.2025), вантаж перетнув кордон 27.02.2025. Тобто, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування та страхування не були відомі у повному обсязі, при цьому у гр.22 СМR №3843 від 24.02.2025 відсутні реквізити відправника товару з території Польщі (м.Гдиня), що є порушенням вимог ст. 5 та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956);

Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала MД від 01.11.2024 року №24UA19U5 де митна вартість товару "Шини для вантажних автомобілів пневматичні нові, торгової марки Triangle" становить 3,062 дол. США за кг.

У результаті коригування митної вартості, товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» сплачено збільшений розмір ввізного мита на 31 709,16 грн., загалом відповідно до графи 47 - 128 648,61 грн.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех».

17 квітня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» надійшла відповідь на відзив вх.№19889/25, в якій представник позивача, ознайомившись з відзивом, заявляє про свою незгоду з викладеним у відзиві, з огляду на наступне.

Відповідач посилається на численні нормативно-правові акти та підзаконні акти, якими регулюються правовідносини у сфері митного права та й загалом позиція відповідача зводиться до набору загальних фраз без будь-якої конкретики та повторення вже зазначеного в рішенні про коригування митної вартості товарів.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст.53) заборонено.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів є документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

У межах даної справи відповідно до листа позивача вих. №27/02-2025-4 від 27.02.2025 року скерованого до відповідача такими документами є:

- митна декларація №25UA39U4;

- митна декларація №25UA609U9;

- рахунок на оплату №634;

- платіжні інструкції №№ 187,189,192,205,208;

- інвойс №7-4/5498-3;

- специфікація №4/5 до інвойсу 7-4/5498-3;

- пакувальний лист №7-4/5498-3;

- коносамент №MEDUFD764462;

- коносамент №24112074;

- накладна CMR 3843;

- договір з ТОВ «Хілдом Логістікс» №16018-159 від 21.12.2017.

- комерційна пропозиція №7-4/5498-3;

- довідка ТОВ «Хілдом Логістікс» №21.02/25-12 від 21.02.2025;

- сертифікат відповідності №UA014.4441-25 від 30.01.2025.

Разом з тим, ані в повідомленні відповідача (ідентифікатор повідомлення 36db17df-bce4-48f9-91c5-ffcf90e4cc67), ані в рішенні відповідача (що й оскаржується у даній справі), ані у відзиві відповідач жодного разу не зазначив, які саме зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення.

У специфікації №4/5 зазначена сума 38656,00 доларів США, яка була сплачена платіжними інструкціями № № 187, 189, 192, 205, 208.

Найменування товарів, кількість, вартість у інвойсі та специфікації до інвойсу збігається із найменуванням товарів кількістю, вартістю в специфікацій № 13, 14, 15 до Контракту №TRI-0307 від 03.07.2023 року.

Таким чином, зазначені документи узгоджені між собою та не мають жодних розбіжностей, з огляду на що позиція відповідача вбачається необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодними доказами.

Щодо транспортно-експедиторських послуг, представник позивача зазначив наступне.

Надання транспортно-експедиторських послуг здійснює ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді».

Водночас ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» відповідно до договору №01039-30 від 01.03.2019 року має право укладати договори з іншими підприємствами в межах здійснення своїх зобов`язань перед ТОВ «ТД «Альфатех».

Розрахунки між ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» та третіми особами є приватно-правовими відносинами та стосуються сторін договору.

Обставини розрахунків між ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» та третіми особами декларанту невідомі, проте вони жодним чином не впливають на числові показники митної вартості товару, що розмитнювався, оскільки всі витрати ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» виклав у рахунку, що був наданий до попередньої декларації відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України

Розмежування послуг та їх оплата в межах договору №01039-30 від 01.03.2019 року на транспортно-експедиторське обслуговування є питанням, що стосується сторін договору.

Втручання митного органу у приватно-правові відносини сторін договору є виходом за межі повноважень митного органу.

Отже, позиція відповідача є необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодними доказами, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех»

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» - позивач, , місцезнаходження: вул. Василя Сухомлинського, буд.48б, смт.Слобожанське, Дніпропетровська область, 52001.

Судом встановлено, що відповідно до прямого контракту №TRI-0307 від 03.07.2023 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» та TRIANGLE TYRE CO. LTD, специфікації №13 від 23.09.2024 року, №14 від 31 жовтня 2024 року, а також відповідного інвойсу №7-4/5498-3 від 25.11.2024 року на суму 189 679,40 доларів США., специфікації 4/5 до інвойсу №7-4/5498-3 від 25.11.2024 року на митну територію України завезений товар - шини загальною кількістю 640 шт. на загальну суму 38656,00 доларів США.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» надано до Львівської митниці МД №25UA50U4, визначивши митну вартість товарів на рівні 1 834 081,65 грн., при поданні декларації на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту.

27 лютого 2025 року декларантом отримано повідомлення митниці (ідентифікатор повідомлення 36db17df-bce4-48f9-91c5-ffcf90e4cc67) відповідно до якого позивачеві необхідно надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

А в разі їх відсутності: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» було надано відповідь за вих.№27/02-2025-4 від 27.02.2025 року, в якій визначено, що запитувані митним органом документи та відомості були надані декларантом, про що свідчить графа 44 МД №UA50U4.

27 лютого 2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000058/2 за ВМД 25UA50U4 та визначено, що під час здійснення митного оформлення було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено недоліки викладені в графі 33 прийнятого рішення, а саме:

- у пункті 7 контракту №ТRI-0307 від 03.07.2023 року вказано, що оплата за товар здійснюється на умовах, що вказані в специфікаціях, які, відповідно до пункті 1 контракту є невід`ємною частиною контракту. Здійснюючи аналіз вищевказаних положень Контракту, який регулює процедуру погодження поставки товару, у тому числі і вартість товару, вбачається, що інвойс складається на підставі специфікації, при цьому, такі документи як інвойс та специфікація є взаємозалежні та самостійні документи та для встановлення усіх відомостей, що містять числові значення, такі два документа, а точніше відомості, що такі містять, необхідно розглядати в сукупності. Специфікація №12 до митного оформлення не надавалася, що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах, умови поставки конкретної партії, а також чи відповідає виставлений інвойс специфікації (виставлений на підставі специфікації Інвойс є невід`ємною частиною цього контракту). Враховуючи зазначене інвойс, що відповідає узгодженій специфікації уточнює та більш детально розкриває зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, у тому числі ціна та такий є невід`ємною частиною контракт.

За поданими платіжними документами №187 від 09.10.2024 (40000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024; №189 від 21.10.2024 (50000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №12 від 30.07.2024, №192 від 01.11.2024 (70000 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме: специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; №208 від 21.01.2025 (22276,49 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №15 від 04.11.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; №205 від 19.12.2024 (178962,16 дол. США) - у графі 70 якої вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікацію №13 від 23.09.2024, специфікацію №14 від 31.10.2024; неможливо відслідкувати оплату оцінюваної партії товару (інвойс №7-4/5498-3 від 25.11.2024 на суму 189679,4 дол. США), оскільки вони не відображають повної картини розрахунків з контрагентом за контрактом;

- експортна декларація №00368131 від 25.11.2024 у графі "порт призначення" містить запис "UKR", проте згідно коносаменту №177ІСХСХСД0707VZ від 04.12.2024 товар відправлявся у порт Гданська Польща (прибув у порт Гдиня Польща); відповідно до інформації зазначеної в експортній декларації №00368131 від 25.11.2024 вбачається, що така сформована 25.11.2024. Тобто, декларантом для підтвердження складової митної вартості надано експортну декларацію №00368131 від 25.11.2024, що сформована 25.11.2024, у той же час зазначений у ній коносамент №177ІСХСХС40707У2 датовано 04.12.2024. При цьому, за яких обставин станом на 25.11.2024 могло бути відомо про реквізити коносаменту, який складено 04.12.2024.

Відповідно до договору на транспортно-експедиторське обслуговування №160198-159 від 21.12.2017 року відносини сторін обумовлюються сторонами в Заявках (п.п. 2.1.8; 2.2.6; 2.2.8; 4.8). Заявка до митного оформлення не подавалась. Згідно п.3.3 договору ТЕО передбачено оплату робіт та послуг Замовником протягом 10 робочих днів з часу виставлення рахунку за умови підписання сторонами Актів виконаних робіт. Акт виконаних робіт та документи про здійснення оплати за надані транспортні послуги не надавалися;

- рахунок на оплату транспортних витрат 21.02.2025 №638 містить пункт витрат "транспортно-експедиційні послуги на території України". Проте, як випливає з самого документу, надані послуги стосуються перевезення також транспортно-експедиторського обслуговування за межами України. Плата за відповідну послугу в поданих документах відсутня та не була врахована під час розрахунку митної вартості;

- дата складання рахунку №634 на оплату транспортних витрат 21.02.2025, проте відповідно відміток на товаросупровідних документах (СМR №3843 складено 24.02.2025), вантаж перетнув кордон 27.02.2025. Тобто, на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування та страхування не були відомі у повному обсязі, при цьому у гр.22 СМR №3843 від 24.02.2025 відсутні реквізити відправника товару з території Польщі (м.Гдиня), що є порушенням вимог ст. 5 та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956);

Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала MД від 01.11.2024 року №24UA19U5 де митна вартість товару "Шини для вантажних автомобілів пневматичні нові, торгової марки Triangle" становить 3,062 дол. США за кг.

У результаті коригування митної вартості, товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» сплачено збільшений розмір ввізного мита на 31 709,16 грн., загалом відповідно до графи 47 - 128 648,61 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Львівської митниці №UA209000/2025/000058/2 від 27.02.2025 року про коригування митної вартості товарів за ВМД 25UA50U4, оскільки позивачем було визначено митну вартість товарів пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, що й стало підставою звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" №599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за №984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним.

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

У ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.

Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.

Суд під час прийняття рішення по справі враховує, що в межах даної справи відповідно до листа позивача вих. №27/02-2025-4 від 27.02.2025 року скерованого до відповідача такими документами є:

- митна декларація №25UA39U4;

- митна декларація №25UA609U9;

- рахунок на оплату №634;

- платіжні інструкції №№ 187,189,192,205,208;

- інвойс №7-4/5498-3;

- специфікація №4/5 до інвойсу 7-4/5498-3;

- пакувальний лист №7-4/5498-3;

- коносамент №MEDUFD764462;

- коносамент №24112074;

- накладна CMR 3843;

- договір з ТОВ «Хілдом Логістікс» №16018-159 від 21.12.2017.

- комерційна пропозиція №7-4/5498-3;

- довідка ТОВ «Хілдом Логістікс» №21.02/25-12 від 21.02.2025;

- сертифікат відповідності №UA014.4441-25 від 30.01.2025.

Щодо порушення позивачем підпункту в) пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом в) пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Згідно пункту зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.07.2023 року №TRI-0307 витрати на пакування та маркування вже включені у вартість товару.

Отже, умовами контракту визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості товару.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку сторін контракту окремо зазначати числові значення таких витрат у коносаменті, інвойсі, тощо.

Твердження відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають чинному законодавству.

Аналогічна думка міститься також у численних судових рішеннях у справах за участю тих самих сторін: № 160/1574/20; № 160/1815/20; №160/5631/20.

Отже, суд приходить до висновку, що витрати на пакування у випадку їх включення до ціни товару, не повинні окремо зазначатися в наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі тощо.).

Щодо умови оплати, суд виходить з наступного.

Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості (у справах №815/2731/18 від 16.07.2020 року, №1140/3242/18 від 23.07.2019 року) неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

З урахуванням правових висновків, відповідач взагалі не повинен був звертати увагу на умови оплати, оскільки незалежно від того, яка встановлена відстрочка платежу, від якого моменту рахується, або яка встановлена попередня оплата, відповідні суми повинні бути включені до митної вартості, що відповідно до матеріалів справи було зроблено декларантом.

Щодо експедиторської винагороди та експедиторського обслуговування, суд виходить з наступного.

У Рішенні митний орган зазначив, що рахунок на оплату від 21.02.2025 року №634 містить відомості щодо експедиторської винагороди на території України.

Разом з тим, відомості щодо експедиторської винагороди за межами України в рахунку відсутні.

Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту.

Виникає питання щодо документального підтвердження зазначених відомостей.

Документів, які б підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу даної винагороди на до/після кордону України, не надано.

Суд зазначає, що розмежування послуг та їх оплата в межах договору №16018-159 від 21.12.2017 року на транспортно-експедиторське обслуговування є питанням, що стосується сторін договору.

Втручання ж митного органу в приватно-правові відносини сторін договору є виходом за межі повноважень митного органу.

Щодо числових показників транспортно-експедиторських послуг, суд виходить з наступного.

Надання транспортно-експедиторських послуг здійснює ТОВ «Хілдом Логістікс».

Водночас ТОВ «Хілдом Логістікс», відповідно до договору №16018-159 від 21.12.2017 року має право укладати договори з іншими підприємствами в межах здійснення своїх зобов`язань перед ТОВ «ТД «Альфатех».

Розрахунки між ТОВ «Хілдом Логістікс» та третіми особами є приватно-правовими відносинами та стосуються сторін договору.

Обставини розрахунків між ТОВ «Хілдом Логістікс» та третіми особами декларанту невідомі, проте вони жодним чином не впливають на числові показники митної вартості товару, що розмитнювався, оскільки всі витрати ТОВ «Хілдом Логістікс» виклав у рахунку, що був наданий до попередньої декларації відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2025/000058/2 від 27.02.2025 року про коригування митної вартості товарів за ВМД 25UA50U4.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех».

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Банк Кредит Дніпро" №30726 від 28 березня 2025 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2025/000058/2 від 27.02.2025 року про коригування митної вартості товарів за ВМД 25UA50U4.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник