Справа № 400/482/25
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р. № 400/482/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за травень-грудень 2022 року з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за травень-грудень 2022 року з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 незаконно стягнутий військовий збір з грошового забезпечення та додаткової винагороди за 2022 рік у розмірі 1,5%.

Ухвалою від 24.01.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що з моменту мобілізації з 07.03.2022 рокуи по 31.03.2022 року та за квітень 2022 року він отримав додаткову винагороду у розмірі 100000 грн відповідно до Постанови № 168, за інші місяці 2022 року позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. Позивач наголошує, що поставлені перед артилерійським дивізіоном, у якій він проходив службу, бойові завдання були виконані, а отже і військовослужбовці підрозділу, в тому числі і позивач, мали право на отримання з травня по грудень 2022 року додаткову винагороду у розмірі 100000 грн.

Також позивач зазначає, що підстави та умови для звільнення військовослужбовця від сплати військового збору, є такі самі, як для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої Постановою № 168, за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, позивач вважає, що стягнення з нього військового збору за 2022 рік є незаконним.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що факти участі позивача у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, належним чином зафіксовані відповідними документами, а додаткові винагороди нараховані і виплачені згідно вимог чинного законодавства у належних розмірах.

У відповіді на відзив позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 07.03.2022 року по 08.09.2023 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений з військової служби за станом здоров`я відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2023 року № 78-РС.

Під час проходження військової служби, позивач у періоди з 07.03.2022 року по 28.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 19.11.2022 року та з 12.12.2022 року по 21.12.2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 17.10.2023 року № 1583.

02.10.2024 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, зокрема, надати у встановлені законом терміни наступну інформацію:

- щодо його перебування в районах проведення воєнних (бойових) дій у складі артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 у період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року із вказівкою на область та вказівкою на документ, що підтверджує перебування позивача в районах ведення бойових дій;

- копії (витяги у разі неможливості надання копій) із бойових розпоряджень командира Військової частини НОМЕР_1 та командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 із зазначенням завдань, що покладалися на підрозділ, в якому позивач проходив службу, та районів виконання завдань за період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року;

- копії (витяги у разі неможливості надання копій) рапортів і наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди із обов`язковою вказівкою на підстави нарахування та виплати додаткової винагороди у період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року;

- витяги із журналів бойових дій Військової частини НОМЕР_1 та артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року;

- довідку про нараховану та виплачену позивачу додаткову винагороду у період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року.

Листом від 15.11.2024 року за вих. № 3014 відповідач надав позивачу лише довідку про нараховану та виплачену мені додаткову винагороду у період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року. У наданні іншої інформації, було відмовлено з посиланням на те, що запитувана інформація є службовою, доступ до якої обмежений.

За період з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року та за квітень 2022 року позивач отримав додаткову винагороду у розмірі 100000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі та раніше за текстом Постанова № 168), за інші місяці 2022 року позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн.

Позивач вважає, що відповідачем недоплачено йому додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 за період з травня по грудень 2022 року.

Крім того позивач вважає, що відповідачем протиправно відраховано військовий збір у розмірі 1,5% з виплаченої на його користь за період з 07.03.2022 року по 31.04.2022 року винагороди.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом у судовому порядку.

Приймаючи рішення у справі, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з приписами ст. 2 Закону № 2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ст. 3 Закону № 2232 передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).

Згідно п. 5 Положення № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону № 2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 ркоу № 260 (далі Порядок № 260).

Згідно з п 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по сьогодні.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова № 168.

Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 року № 1146, яка застосовується з 01.09.2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

25.03.2022 року Міністром оборони України прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 (далі телеграма) доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Пунктом 2 цієї телеграми, яка застосовувалась до 01.06.2022 року, передбачено на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 грн військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 грн іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Відповідно до п. 3 телеграми документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Відповідно до п. 4 телеграми командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 6 телеграми).

З 01.06.2022 року застосовується порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 року № 912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України.

Пунктом 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За приписами п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників) військових частин, в яких проходить службу військовослужбовець, які видаються у разі підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, що засвідчується Довідкою керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. У свою чергу, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу.

Визначальним питанням у цій справі є встановлення обставин, які б підтверджували або спростовували твердження позивача щодо допущеної відповідачем протиправної бездіяльності правовідносинах за спірні періоди.

Суд звертає увагу, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.01.2025 року суд зобов`язав відповідача надати суду наступні докази:

- інформацію з приводу бойових завдань, що ставилися перед артилерійським дивізіоном протягом 2022 року (копії чи витяги з бойових розпоряджень за 2022 рік, в першу чергу про виконання бойових завдань у Одеській області) та про перебування артилерійського дивізіону, у складі якого проходив службу ОСОБА_1 , в зоні бойових дій за 2022 рік;

- належним чином завірені копії чи витяги з рапортів командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 на додаткову винагороду за 2022 рік щодо ОСОБА_1 із зазначенням підстав виплати додаткової винагороди у відповідному розмірі;

- належним чином завірені копії чи витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцю артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за 2022 рік з вказівкою на підстави відповідно до пункту 5 Окремого доручення та копії чи витяги з бойових наказів (розпоряджень), що стали підставою для виплати додаткової винагороди за 2022 рік.

Відповідачем ухвалу суду виконано та надано належним чином завірені докази, з яких вбачається, що позивач отримував грошову винагороду у розмірах 100000 грн та 30000 грн пропорційно часу участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме:

- у період з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року грошову винагороду 100000 грн пропорційно 25 дням (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за лютий-березень 2022 року від 02.05.2022 року вх. № 2293);

- у період з з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року грошову винагороду 100000 грн пропорційно 30 дням (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за квітень 2022 року від 11.05.2022 року вх. № 2471/10);

- за період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 31 дню (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за травень 2022 року від 04.06.2022 року вх. № 2837);

- у період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 30 дням (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за червень 2022 року від 28.07.2022 року вх. № 3896/2);

- у період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року грошову винагороду 30000 грн. пропорційно 31 дню (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за серпень 2022 року від 01.09.2022 року вх. № 4594);

- у період з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 30 дням (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за вересень 2022 року від 04.10.2022 року вх. № 5943);

- у період з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 31 дню (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2022 року від 02.11.2022 року вх. № 6651/1);

- у період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 30 дням (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за листопад 2022 року від 02.12.2022 року вх. № 7667);

- у період з 01.12.2022 року по 30.12.2022 року грошову винагороду 30000 грн пропорційно 31 дню (згідно рапорта командира артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 за грудень 2022 року від 04.01.2023 року вх. № 159).

Суд вважає, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі Військової частини НОМЕР_1 без доказів безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій, не створює для військової частини обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази безпосередньої участі військовослужбовця саме у бойових діях на відповідних територіях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період з травня по грудень 2022 року.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині виплати додаткової грошової винагороди, а позивачем протилежного не доведено, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої винагороди на користь позивача за вказані вище періоди.

Щодо відшкодування сум військового збору, суд зазначає наступне:

Відповідно до довідки від 26.10.2024 року № 408 про розміри нарахованої та виплаченої додаткової винагороди на період воєнного стану колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 07.03.2022 року по 31.12.2022 року, позивачу у вказаний у довідці період нараховано військовий збір у розмірі 1,5%, а саме:

- за березень 2022 року (з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року) позивачу нараховано 80645,16 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 1209,68 грн;

- за квітень 2022 року позивачу нараховано 100000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 1500,00 грн;

- за травень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за червень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за липень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за серпень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за вересень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за жовтень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за листопад 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн;

- за грудень 2022 року позивачу нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, з якої відраховано військовий збір у сумі 450,00 грн.

Загальна сума відрахованого військового збору за вказний період склала 6309,68 грн.

Підпунктами 1.1 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Пункт 16-1 внесений до підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, Законом України від 31.07.2014 № 1621-VII, що набрав чинності 03.08.2014 року.

Підпункт 1-7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України станом на 19.06.2022 року діяв у такій редакції: Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пунктах3і4пункту170.13-1статті 170цьогоКодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС) (застосовується до податкових періодів починаючи з 01.05.2018 року).

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Законом від 19.06.2022 року № 2308-IX пп. 1.7 п. 16-1підрозділу 10 розділу ХХ ПК України доповнено новим абзацом, відповідно до якого у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, сплату військового збору не можна трактувати як відповідальність у розумінні Податкового кодексу України.

Принцип закріплений у цій статті Конституції України, передбачає, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Закон України від 19.06.2022 року № 2308-IX набрав чинності 09.07.2022 року.

Відтак, абз. 2 пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України України у редакції Закону України від 19.06.2022 року № 2308-IX не має зворотної дії в часі, тобто діє тільки на правовідносини, що виникли з 09.07.2022 року (день набрання чинності Законом № 2308-IX).

Оскільки з 24.02.2022 року діє правовий режим воєнного стану, а не період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), абзац 3 пп. 1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не підлягав застосуванню до спірних правовідносин до 09.07.2022 року.

Отже, у період з 24.02.2022 року по 08.07.2022 року грошове забезпечення військовослужбовців підлягало оподаткуванню військовим збором, оскільки було відсутнє правове регулювання, яким би передбачалось звільнення від відрахування військового збору під час дії правового режиму воєнного стану, відтак, відповідні позовні вимоги за період з 07.03.2022 року по 08.07.2022 року задоволенню не підлягають.

З 09.07.2022 року у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи військовослужбовців у вигляді грошового забезпечення на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Отже, позовні вимоги у даній частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору з отриманної ОСОБА_1 у період з 09.07.2022 року по 31.12.2022 року додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму військового збору, утриманого з додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 09.07.2022 року по 31.12.2022 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.06.2025 року.

Суддя О.В. Малих