Справа № 140/11850/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/11850/24 пров. № А/857/10175/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року (ухвалене головуючим Волдінер Ф.А. у м. Луцьк) у справі № 140/11850/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2024 (по стройовій частині) № 64, в частині п. 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 ;

поновити матроса ОСОБА_1 на службі у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 з 03.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що його зарахування в розпорядження командира військової частини відбулось з порушенням Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Стверджує, що в період перебування на лікуванні, йому стало відомо, що 02.03.2024 згідно наказу №64 від 02.03.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) його було виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення, наказано видати грошовий та речовий атестати, а також атестат служби ракетно - артилерійського озброєння технічної частини. При цьому, зазначає, що в порушення п.16 Розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом МОУ № 280 від 15.09.2022, видача оспорюваного наказу №64 командиром військової частини НОМЕР_1 , випала на період перебування позивача у відпустці по лікуванню після поранення (довідка ВЛК №938 від 27.03.2024).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача не було можливості виконувати бойові (спеціальні) завдання, що є головною функцією Військової частини НОМЕР_1 , то відповідно до вказаних підстав та з метою ефективного виконання бойових завдань Військовою частиною НОМЕР_1 , Командувачем було прийнято рішення про виведення такого військовослужбовців в розпорядження, та заміщення вивільнених посад придатними до виконання бойових завдань військовослужбовцями.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що в порушення п.16 Розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом МОУ № 280 від 15.09.2022, видача оспорюваного наказу №64 командиром військової частини НОМЕР_1 , випала на період перебування позивача у відпустці по лікуванню після поранення (довідка ВЛК №938 від 27.03.2024)

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 16.01.2023 був призваний на військову службу в Збройні Сили України згідно мобілізації.

З 31.03.2023 позивач зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та взято на всі види забезпечення.

Також з матеріалів справи вбачається, що:

згідно виписного епікризу із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого №4429 ОСОБА_1 з 30.11.2023 по 01.12.2023 проходив стаціонарне лікування;

згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6394 ОСОБА_1 з 30.11.2023 по 01.02.2024 проходив стаціонарне лікування;

згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 31.01.2024 №341 позивачу на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів;

згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2024 №938 позивачу на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів;

згідно довідки військово-лікарської комісії від 27.03.2024 №1524 позивачу на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ надано відпустку для лікування та реабілітації в умовах КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» терміном 30 календарних днів;

згідно виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого відділення ортопедії і травматології та хірургії №1374 ОСОБА_1 з 27.03.2024 по 11.04.2024 проходив стаціонарне лікування;

згідно виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого відділення реабілітації №1624 ОСОБА_1 з 12.04.2024 по 26.04.2024 проходив стаціонарне лікування.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 №64 від 02.03.2024 матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.12.2023 №177-РС у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду 02.03.2024 здав і вибув до нового місця служби.

Вважаючи протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ ( далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями ч.1, 2,3 ст.2 Закону №2232-ХІІ.

За приписами п. 6 ст.2 Закону №2232-ХІІ установлено, що передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».12. Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 116 Положення №1153/2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:

1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;

2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_2 ;

3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;

4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;

5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти;

6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;

7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ, керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня, та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;

8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;

9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу;

10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;

11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;

11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;

11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;

11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;

12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;

12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;

13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;

14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;

15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;

16) перебування військовослужбовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками), у разі розформування військової частини та за відсутності можливості перемістити такого військовослужбовця на вакантну посаду - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Наказом Міністерства оборони України № 280 від 15.09.2022 затверджено Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі Інструкція, в редакції на час винесення спірного наказу)

Відповідно до п. 1 Розділу І Ця Інструкція визначає:

організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - Держспецтрансслужба), бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до складу Держспецтрансслужби;

завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення;

обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу;

порядок обліку загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу;

порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них.

Особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період встановлено в Розділі ХІІ Інструкції.

Зокрема відповідно до п. 20 Розділу ХІІ Не виключаються із списків особового складу військових частин і обліковуються як тимчасово відсутні особи, визначені пунктом 16 розділу II цієї Інструкції, а також:

особовий склад, який знаходиться у відрядженнях, відпустках, на навчанні (без виключення із списків особового складу військової частини) та прикомандирований до інших військових частин;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні в амбулаторно-поліклінічних закладах та лікарняних закладах військової частини охорони здоров`я в системі Міноборони (медичний пункт (служба)), медичний пункт (з ліжковим фондом), медичний взвод (рота, батальйон), військовий лазарет (усіх найменувань) (далі - медичний підрозділ військової частини);

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військових госпіталях, філіях госпіталів (усіх найменувань) (далі - гарнізонні військові заклади охорони здоров`я). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військово-медичних (клінічних) центрах усіх найменувань, а також медичних (лікувально-діагностичних) центрах (далі - військові заклади охорони здоров`я регіону). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини;

евакуйовані внаслідок поранень, через хворобу до закладів охорони здоров`я за межі військової частини. У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня евакуації.

Згідно абзацу 2 п. 16 Розділу ІІ не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, які перебувають на лікуванні.

З аналізу наведеного вище слідує, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Разом з цим, встановленні підстави за наявності, яких забороняється виключати особу із списків особового складу військової частини, зокрема, які перебувають на лікуванні (абзац 2 п.16 Розділу ІІ., п. 20 Розділу ХІІ Інструкції).

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що період з 30.11.2023 та по 26.04.2024 позивач з перервами перебував на лікування та у відпустці.

Зокрема згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2024 №938 позивачу на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Отже, на момент винесення оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2024 (по стройовій частині) № 64, в частині п. 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , останньому надано відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів, тобто проходив лікування.

Відтак, враховуючи перебування позивача на лікуванні під час винесення спірного наказу, суд вважає протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.202 (по стройовій частині) № 64, в частині п. 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, суд критично оцінює висновок суду першої інстанції, що у матеріалах справи наявний рапорт матроса ОСОБА_1 , яким 02.03.2024 дійсним доповів, що справи та посаду водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 здав, оскільки враховуючи вимоги абзацу 2 п.16 Розділу ІІ., п. 20 Розділу ХІІ Інструкції, командування військової частини не може винести наказ щодо виключення особу із списків особового складу військової частини під час перебування на лікуванні.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом поновлення порушених прав позивача буде поновлення матроса ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 з 03.03.2024.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для відмови в задоволенні позову.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 140/11850/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) від 02 березня 2024 року (по стройовій частині) № 64, в частині пункту 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ), водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Поновити матроса ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 з 03 березня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін