Справа № 640/21338/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 червня 2025 року (16:00)Справа № 640/21338/19 ЗП/280/997/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛІТТРЕЙДУКР» (01015, м.Київ, вул.Лаврська, буд.9, корпус 19, офіс 2, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛІТТРЕЙДУКР» (далі позивач) до Головного управління ДПС у м.Києві (далі відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.06.2019 №№2, 2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ,» але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

10.04.2025 матеріали адміністративної справи №640/21338/19 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Калашник Ю.В.

Ухвалою суду від 11.04.2025 прийнято справу №640/21338/19 (ЗП/280/997/25) до свого провадження та продовжено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проведені господарські операції з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари, отримані від контрагента, мали реальний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач або контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірних операціях та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання зобов`язань, в акті перевірки не наведено. З огляду на зазначене висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, що покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу, оскільки всі необхідні первинні документи були надані позивачем під час проведення перевірки. Економічний ефект від здійснених господарських операцій з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» позивач отримав у вигляді товару, а також отриманих від цього доходів, що підтверджується відповідними копіями документів. Враховуючи зазначене, ТОВ ««ПЛІТТРЕЙДУКР» правомірно відобразило у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість та суму витрат для цілей, визначення об`єкта обкладення податком на прибуток за господарськими операціями з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів. Разом з цим зазначає, що 27.06.2017 Слідчим управлінням фінансових розслідувань ДШ у Шевченківському районі м. Києва своєю вимогою за № 15036/10/26-59-2301 вимагало від позивача надати документально підтверджену інформацію по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» за період з 01 березня по 31 березня 2017 року. На дану вимогу, позивач 03.07.2017 за №0307-1 надав всі витребувані оригінали документів, про що було складено відповідний реєстр передачі оригіналів документів. З урахуванням зазначеного, до перевірки позивачем було надано лише вимогу та Реєстр переданих Слідчому управлінню фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі м. Києва оригіналів документів, відповіді на запити відповідача і наявні у нього копії документів бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання зобов`язань за договором поставки із ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ». Просить позовні вимоги задовольнити.

27.11.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що в ході перевірки ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» було вручено запит №1 від 18.04.2019 про надання документів по взаємовідносинам з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ». На вказаний запит від підприємства отримано відповідь, що оригінали документів по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» за березень 2017 року надіслані листом до СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі м. Києва згідно запиту № 15036/10/26-59-23-01 від 27.06.2017. Зауважує, що ухвали суду на проведення вилучення, так як і протоколу опису вилучених документів до перевірки не надано. Вимоги слідчого не викликає у підприємства обов`язку надання документів, що запитуються. Відповідно підстави для перенесення термінів проведення перевірки до дати надання копій вилучених документів або забезпечення доступу до них відсутні. У зв`язку з ненаданням документів по взаємовідносинах з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», перевірку проведено на підставі даних інформаційних систем АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних. Зазначає, що відповідача надійшов лист Міжрегіонального оперативного управління від 19.10.2018 № 34170/7/28-10-21-08-01 в якому зазначено, що факт фіктивності підприємства, підтверджено в ході опитування директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 , який пояснив, що до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не має. З вище викладеного вбачається, що всі наведені ознаки у сукупності, дають підстави вважати, що у ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності та наявності фактів дефектності документів. Оскільки, реальність та можливість вчинення господарських операцій ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Отже, взаємовідносини між ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» та ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» спричиняють нереальність господарської операції та відповідно неправомірність (безпідставність) документального оформлення нереальної господарської операції при складанні первинних документів та їх відображенні в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності. Оскільки, реальність здійснення господарських операцій у ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» належним чином не доведена, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний pvx активів, а не задекларований на папері, таким чином, у ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» відсутні підстави для декларування податкової звітності по операціях з придбання товарів у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» за відповідний період. Відтак, прийняті відносно позивача податкові повідомлення-рішення є правомірними, а позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

У період з 18.04.2019 по 24.04.2019, фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах із ТОВ «Арсенал Пром» () за березень 2017 року, показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням в декларації з податку на прибуток підприємства, за наслідком якої складено акт перевірки від 06.05.2019 №306/26/15-14-02-05/38649970 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки вказано про наступні порушення ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» податкового законодавства:

пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 60467 грн., в тому числі по періодам: 2017 - 60467 грн.;

пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.2, пункту 198.3, статті 198, пункту 201.1 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся на загальну суму 47560 грн., в тому числі по періодам: березень 2017 року - 47560 грн. та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (рядок 21) всього у сумі 19626 грн., у тому числі по періодам: березень 2017 року в сумі 19626 грн.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у м.Києві, прийнято наступні рішення:

податкове повідомлення-рішення від 07.06.2019 №2, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток за податковими зобов`язаннями у розмірі 60467,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 15117,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 07.06.2019 №2, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 47560 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 11890 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (далі - Закон №996-ХIV).

Бухгалтерські записи (проведення) господарських операцій здійснюються відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291. Складання фінансової звітності здійснюється з дотримання вимог статті 4 Закону №996-XIV та принципів, передбачених Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73.

Відповідно до підпунктів 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно зі статтею 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно вимог пункту 188.1 статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до вимог пункту 6 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, фінансова звітність підприємства формується з дотриманням таких принципів, зокрема:

- зарахування та відповідності доходів і витрат, за яким для визначення фінансового результату звітного періоду слід порівняти доходи звітного періоду з витратами, які були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в обліку і звітності у момент їх виникнення, незалежно від часу надходження і сплати грошей;

- повного висвітлення, згідно з яким фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки операцій та подій, яка може вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

- послідовності, який передбачає постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики повинна бути обґрунтована і розкрита у фінансовій звітності;

- обачності, згідно з яким методи оцінки, що застосовуються в бухгалтерському обліку, повинні запобігати заниженню оцінки зобов`язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства;

- превалювання сутності над формою, за яким операції повинні обліковуватись відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

- єдиного грошового вимірника, який передбачає вимірювання та узагальнення всіх операцій підприємства у його фінансовій звітності в єдиній грошовій одиниці.

Згідно з пунктом 3 розділу І вказаного Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов`язані з ними витрати.

Пунктами 6, 7 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно зі статтею 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Підпунктом14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Положеннями пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кодекс України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи наведені положення суд приходить до висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу №88).

Згідно з пунктом 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону №996-XIV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Слід враховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Зі змісту акту перевірки слідує, що висновок контролюючого органу в частині порушення позивачем податкового законодавства базується на наявності пояснень директора ТОВ «Арсенал Пром» ОСОБА_1 , який повідомив, що не має жодного відношення до створення та діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Арсенал Пром».

Між тим, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (Постачальник, ) укладено договір поставки від 23.03.2017 №230317-1 з Додатком договору №1 за умовами якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

На виконання умов договору сторонами підписано видаткові накладні №225 та №226 від 23.03.2017 про придбання товару на загальну суму 403114,99 грн., у т.ч. ПДВ - 67185,83 грн.

Позивачем повністю сплачено вартість товарів, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.04.2017 № 462, № 464, №464, №466.

ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» () зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних та виписало на користь позивача податкові накладні від 23.03.2017 №100, №137.

Так, судом встановлено, що у наданих до позову видаткових накладних від 23.03.2017 № 25 та №226 відсутня конкретизація місця складання (зазначено м. Київ) та осіб, що підписали їх. Крім того, у товарно-транспортних накладних від 23.03.2017 № Р225, № Р226 також не зазначено осіб, що поставили власний підпис, таким чином неможливо їх конкретизувати.

Разом з цим, податковим органом у акті перевірки зазначено, що податкові накладні підписано директором ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» Васильєвим А.В., зі сторони Замовника - директором ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» Злочевським Є.М.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено ТОВ «ПЛІТТРЕЙДУКР» до податкового кредиту за березень 2017 року, та відображені у додатках 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Свідоцтво платника ПДВ від 01.02.2017 №200302712 анульоване, причина анулювання - ненадання декларацій протягом року.

Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) до контролюючих органів жодного разу не подавався, що свідчить про відсутність працюючих.

Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (код 41039118) до контролюючих органів жодного разу не подавався. Звітність з податку на додану вартість до контролюючих органів не подана.

Згідно ЄРПН ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» у перевіряємому період реєструвало податкові накладні широкого асортименту товарів та послуг: інформаційно-консультаційні послуги в області діючого законодавства України з питань оподаткування, продукти харчування, насіння соняшника чищене вагове Україна, юридичні, бухгалтерські послуги та ін.

Надання задекларованого ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» широкого асортименту послуг неможливе з відсутністю працюючих та будь-яких основних фондів.

Так, позивач у своєму позові зазначив, що проведені господарські операції з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари, отримані від контрагента, мали реальний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Економічний ефект від здійснених господарських операцій з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» позивач отримав у вигляді товару, а також отриманих від цього доходів, що підтверджується відповідними копіями документів.

Однак, з цього приводу суд зазначає, що позивачем не надано суду документів на підтвердження факту використання придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів (втулки графітової та регулятору «Батерфляй») у власній господарській діяльності та доказів на підтвердження реалізації придбаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання для отримання прибутку.

Також суд відмічає про відсутність жодних пояснень щодо неможливості надання зазначених документів, у тому числі поважності причин їх не надання.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що позивачем повністю здійснено оплату за придбаний товар у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», що підтверджується платіжними дорученнями від 20.04.2017 № № 464, 465, 462,466, що також свідчить про реальність господарських операцій.

З даного приводу суд зауважує, що саме по собі формальне перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, не є беззаперечним свідченням реальності здійснення господарської операції. Така обставина повинна розглядатися у сукупності з іншими.

Так, податковим органом у акті перевірки зазначено, що до ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист Міжрегіонального оперативного управління від 19.10.2018 №34170/7/28-10-21-08-01 в якому зазначено, що по ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» код 41039118 не проводиться досудове розслідування кримінального провадження, факт фіктивності підприємства підтверджено в ході опитування директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 , який пояснив, що до ведення фінансово-господарської діяльності підприємства відношення не має, не реєстрував на своє ім`я підприємство ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», ніколи не давав від свого імені довіреності на реєстрацію на його ім`я будь-якого підприємства, ніколи не вів фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», ніколи не був в банківських установах як директор підприємства та не відкривав жодних банківських рахунків від імені директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», не складав і не подавав до податкових органів і не підписував податкову звітність ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», ніколи не вів переговорів і не підписував ніяких договорів в якості директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ».

Стосовно зазначеного суд вважає, що самі по собі пояснення директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» ОСОБА_1 не є беззаперечними доказами відсутності реального характеру операцій між позивачем та ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ», проте підлягають врахуванню з огляду предмет спору, а також на те, що у договорі поставки №230317-1 від 23.03.2017 також податкових накладних, зазначено прізвище саме ОСОБА_1 як директора ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ».

З огляду на сукупність викладених обставин, а також відсутність документів на підтвердження факту використання придбаних у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» товарів у власній господарській діяльності та доказів на підтвердження реалізації придбаних товарів на адресу інших суб`єктів господарювання для отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що господарська операція між позивачем та ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» не мала реального характеру що, в свою чергу, виключає можливість відображення такої операції у його податковому обліку.

На переконання суду, позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» і складено первинні документи всупереч норм частини першої статті 9 Закону України №996-XIV та Положення №88.

Складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Суд зазначає, що право на нарахування податкового кредиту згідно ПК України обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів/послуг, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, на підставі податкової накладної, складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, саме тим платником податку, який фактично здійснює операції з постачання товарів/послуг.

При чому, наявність у покупця податкової накладної не є безумовною підставою для віднесення сум ПДВ до податкового кредиту по операціях з постачання товарів/послуг, що фактично не здійснювались, а лише оформлених документально.

При цьому, суд факультативно враховує інформацію контролюючого органу щодо відсутності трудових ресурсів, основних засобів, складських, офісних приміщень, транспортних засобів у ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» та пояснення директора зазначеного підприємства Васильєва А.В., викладені у його поясненнях щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРСЕНАЛ ПРОМ» (вказана правова позиція співпадає з правовою позицією Верхового суду, викладеною у постанові від 21.03.2018 у справі №817/210/17, від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а, від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670, від 06.06.2018 у справі №826/20003/14, від 20.03.2018 у справі №2а-1670/4908/12, від 06.02.2018 у справі №816/2134/16).

Під час розгляду справи відповідачем спростовано достовірність відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за правочином, доведено неможливість проведення господарських операцій з урахуванням просторових та часових факторів, економічних чинників, наявності трудових ресурсів, технічної можливості.

У ході розгляду справи відповідачем доведено той факт, що господарські операції за правочином були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили зміни у структурі і складі активів сторін правочину.

Таким чином, суд погоджується із висновком контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток у сумі 60467 грн., заниження податку на додану вартість, в періоді, що перевірявся на загальну суму 47560 грн. та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (рядок 21) всього у сумі 19626 грн.

Тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07.06.2019 №№2, 2 є правомірними і скасуванню не підлягають.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки, позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛІТТРЕЙДУКР» (01015, м.Київ, вул.Лаврська, буд.9, корпус 19, офіс 2, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.05.2025.

Суддя Ю.В. Калашник