Справа № 202/1552/25
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

12.06.2025 Єдиний унікальний номер 202/1552/25
Провадження № 2-а/205/108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2025 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом, в якому просив суд визнати постанову серії ЕНА №3959959 від 29.01.2025 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її на підставі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити.

Заявлені позовні вимоги обґрунтував тим, що 29.01.2025 працівниками поліції відносно нього було винесено постанову серії ЕНА №3959959 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення санкції у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень. Позивач вважає, що вказана постанова ухвалена з порушенням чинного законодавства. Він є військовослужбовцем ЗСУ та виконує бойові завдання на Запорізькому напрямку. Про існування постанови Індустріального суду від 07.10.2024 по справі № 202/9119/24, що ухвалена відносно нього за ст. 130 КУпАП, йому стало відомо в момент зупинки його поліцією біля 12 годин 29.01.2025. Зазначена постанова йому направлена не була, в судове засідання 07.10.2024 він не викликався. Ця обставина підтверджується також постановою від 21.10.2024 по справі № 202/9119/24, відповідно до якої судом виправлялися технічні описки та невірно зазначено місце його мешкання. Оскільки в нього немає можливості ознайомитися з матеріалами справи через знаходження на фронті, всі зазначені відомості були отримані ним з порталу «Судова влада». Постанова від 07.10.2024 була ним оскаржена та не була пред`явлена до виконання, тому працівники поліції не могли знати про неї, а база «Армор», яку вони використовували в момент складання адміністративного матеріалу, не є ліцензованою державною. Також поліцейські відмовились складати протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що йому було відомо про існування постанови або про пред`явлення постанови про позбавлення права керування транспортними засобами до виконання. Отже, Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів, щодо доведеності його вини. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2025 року матеріали справи передано для розгляду за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

02 квітня 2025 року справа надійшла до Ленінського районного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Костромітіну О.О.

Ухвалою судді від 04 квітня 2025 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25 квітня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою судді від 04.04.2025.

Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 травня 2025 року представник відповідача ГУНП в Запорізькій області, яка діє на підставі довіреності Трішина А.М., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ГУНП заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 . Також зазначено, що відповідно до вимог ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, з чого слідує, що відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного законодавства. Співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення. ГУНП вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо невідповідності дій поліцейського, який склав постанову, вимогам КУпАП. 29 січня 2025 року працівником поліції було зупинено автомобіль ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 через порушення останнім п. 2.3в ПДР України, а саме керування не будучи пристебнутим ременем безпеки. В подальшому, після зупинки, поліцейським було здійснено перевірку документів, що посвідчують особу позивача, під час якої, згідно баз даних НПУ виявлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2024 строком на 1 рік, що в свою чергу і слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім того, зазначили, що факт позбавлення особи права керування транспортними засобами пов`язується із набуттям чинності рішенням суду, а не обізнаністю особи із таким позбавленням. Позивач не заперечував факту складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУПАП, отже повинен був очікувати на його розгляд судом. Також акцентували увагу на те, що поліцейським відділу поліції №6 ГУНП в Запорізькій області інтегровану інформаційно-пошукову систему МВС ІІПС «Армор» було використано виключно із службовою метою, в законний спосіб та згідно чинного законодавства в межах наданих повноважень.

Позивач в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 січня 2025 року поліцейським відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Євтушенком Василем Сергійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3959959, відповідно до якої 29.01.2025 об 11-49 год. ОСОБА_1 у с. Біленьке по вул. Космічній, керував автомобілем марки ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним ременем пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3в ПДР України, а також був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, чим порушив п. 2.1 ПДР, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у розмірі 20 400,00 грн. (а.с. 3-4)

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Згідно копії витягу з інформаційної бази, а саме картки на особу ОСОБА_1 «Адмінпрактика», яка була долучена представником відповідача до відзиву на позов, та на підставі якої працівником поліції встановлено факт позбавлення відповідача права керування, дійсно вбачається, що 24.06.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлено на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, та за результатами розгляду якого судом винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. (а.с. 64)

Як вбачається з постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 чт. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що 07.10.2024 ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2024 виправлено допущені технічні описки в постанові від 21.10.2024, а саме зазначено вірну адресу проживання правопорушника ОСОБА_1 та його по батькові « ОСОБА_2 » (а.с. 7)

Не погодившись з вказаною постановою суду від 07.10.2024 року ОСОБА_1 подав відповідну апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, копія якої долучена до матеріалів справи та датована 10.02.2025. (а.с. 8-12)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2024, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2024 залишено без змін. (а.с. 38-41)

Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07.10.2024 за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а з текстом оскаржуваної постанови останній ознайомився 02.02.2025.

Отже, станом на 29.01.2025 (дата винесення оскаржуваної постанови), позивач дійсно був позбавлений права керування на підставі постанови суду, яка на той момент набрала законної сили та не була оскаржена. Проте, позивач не був обізнаний про позбавлення його права керування, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП було здійснено за його відсутності, що підтверджено постановами судів першої та апеляційної інстанції.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Отже, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Тобто, суб`єктивна сторона, як елемент складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 4 ст. 126 КУпАП, передбачає обов`язкову наявність умислу особи на вчинення такого правопорушення.

Отже, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач, на момент притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, був обізнаний про те, що його позбавлено права керувати транспортними засобами за рішенням суду.

Навпаки, судом достовірно встановлено та підтверджено постановами судів першої та апеляційної інстанції (від 07.10.2024 та від 20.03.2025 відповідно), що позивач не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Доводи відповідача про те, що поліцейським було винесено оскаржувану постанову на підставі відомостей, отриманих з відповідної бази даних, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі відомості підтверджують лише факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, однак не можуть достовірно підтвердити факт обізнаності про це особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, за відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є неправомірним, оскільки за таких умов в його діях відсутній склад такого адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що за відсутності доказів того, що позивач, станом на час притягнення його до адміністративної відповідальності, був обізнаний про позбавлення його права керувати транспортними засобами, неможливо стверджувати про наявність в його діях умислу, як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що за відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є неправомірним, оскільки за таких умов в його діях відсутній склад такого адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 3959959 від 29.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує обставини визначені п. 1-4 ч. 9 ст. 139 КАС України, погоджується з тим, що витрати по сплаті судового збору в даній справі є такими судовими витратами, що безпосередньо пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат обґрунтований та пропорційний щодо предмету спору, а тому дійшов висновку про відшкодування судових витрат, які складаються зі сплати судового збору на користь позивача, шляхом стягнення грошових коштів за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 246, 250, 255, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3959959 від 29 січня 2025, винесену поліцейськім Відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Євтушенком Василем Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Запорізькій області (, адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Апухтіна Дмитра, б. 29) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Костромітіна