Справа № 620/3910/25
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/3910/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) 08.04.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області, відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.07.2024: №0-2526-UA0033944 в сумі 6897,31 грн, №0-2526-UA0033944 в сумі 42657,23 грн, №0-2526-UA0033944 в сумі 13370,18 грн;

- вимогу від 25.03.2025 №0-2501 про наявність податкового боргу у сумі 63539,50 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач, обраховуючи податок, невірно застосував його ставку. Так, ГУДПС у Чернігівській області не було належним чином взято до уваги рішення Сновської міської ради, якими встановлено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Під час розрахунку податку контролюючий орган застосував класифікатор будівель та споруд НК 018:2023, затверджений наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 №3573, та вказав, що вищезазначений об`єкт нежитлової нерухомості комплекс, відноситься до класу 1251, підкласу 1251.5 (Будівлі підприємств харчової промисловості), який має ставку 0,5%. Разом з тим, частина приміщень об`єкту нежитлової нерухомості, загальною площею 1776,6 кв.м. знесені. Тобто комплекс не може класифікуватися за основним інженерним задумом, визначеним його цільовим призначенням, який має ставку 0,5%. Враховуючи викладене, позивач вважає, що належний йому комплекс відноситься до другої зони території сільських населених пунктів Сновської територіальної громади, підклас 1271.5 (Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства), із ставкою 0,1%, яку й необхідно застосовувати у спірних правовідносинах.

Ухвалою судді від 14.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов та пояснив, що база оподаткування спірного об`єкту нежитлової нерухомості обчислена контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, у зв`язку з наявністю в інтегрованій картці ОСОБА_1 податкового боргу, відповідно до вимог Податкового кодексу України в автоматичному режимі йому була сформована та направлена спірна податкова вимога.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, наполягаючи на його обґрунтованості.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2007 ОСОБА_2 є власником 1/2 частини об`єкта нежитлової нерухомості комплексу «Тур`янський консервний завод», загальною площею 2546,7 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 . Інформація про право власності внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 82-83, 92).

Враховуючи зазначену інформацію, відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ГУДПС у Чернігівській області 17.07.2024 винесено позивачу податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: №0-2526-UA0033944 в сумі 13370,18 грн. (за 2021 рік), №0-2526-UA0033944 в сумі 6897,31 грн. (за 2022 рік), №0-2526-UA0033944 в сумі 42657,23 грн. (за 2023 рік) (а.с. 7-8).

Крім того, у зв`язку з наявністю у позивача станом на 21.03.2025 податкового боргу в сумі 63 539,50 грн. відповідач виніс податкову вимогу від 25.03.2025 №0-2501 (а.с. 8 зворот).

Позивач зазначає, що частина комплексу, загальною площею 1776,7 кв.м, знесена, на підтвердження чого надає довідку від 28.03.2018 №0503/18 (а.с. 91 зворот), у зв`язку з чим відповідно до рішень Сновської міської ради від 23.06.2020 №2-48/VII, від 06.07.2021 №3-8/VIIІ (а.с. 10-27) ставка податку має становити 0,1%, а не 0,5%, як застосовано ГУДПС у Чернігівській області.

Не погоджуючись із ставкою податку, застосованою відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4.3 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов`язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому, відповідно до пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Згідно з статтею 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пунктів 10.1 та 10.2 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені статтею 12 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Кодексу).

Підпунктом 12.3.2 пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 Податкового кодексу України.

Так, згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (чинного до 16.05.2023), будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Аналогічні положення закріплені в чинному Класифікаторі будівель і споруд НК 018:2023, затвердженому наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507.

Суд зауважує, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000 та НК 018:2023.

У власності ОСОБА_1 перебуває 1/2 частини нежитлової будівлі, загальної площею 2546,7 кв.м., яка є об`єктом справляння податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з тим, позивач зазначає, що частина комплексу «Тур`янський консервний завод», загальною площею 1776,7 кв.м., знесена. У зв`язку з викладеним, позивач зазначає, що ставка податку у спірних правовідносинах має становити 0,1%.

Однак позивачем не надано ні до податкового органу, ні до суду жодного технічного документу, при дослідженні якого було б можливо класифікувати функціональне призначення нерухомого об`єкту, щодо якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта (а.с. 82-83), на підставі якої податковим органом зроблено розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, при дослідженні якої судом встановлено, що оподаткований об`єкт нерухомого майна є нежитловою будівлею. Встановити належність вказаної будівлі до певної класифікації із вказаних документів не вбачалося можливим.

Крім того, аналізуючи в сукупності зміст довідки від 28.03.2018 №0503/18 та інформацію, розміщену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд зауважує, що не підтверджено знесення будівель комплексу «Тур`янський консервний завод», загальною площею 1776,7 кв.м., які належали саме позивачу.

Так, позивач володіє часткою комплексу, до якого увійшли будівлі: консервний цех літ. «А-1», вежа літ. «а-1», прибудова літ. «а1-1», прибудова літ. «а2-1», майстерня літ. «Б-1», навіс літ. «б-1», склад літ. «Г-1», прибудова літ. «г-1», склад літ. «г1-1», винний цех літ. «Д-1», прибудова літ. «д-1», прибудова літ. «д1-1», холодильник літ. «З-1», навіс (склад) літ. «И-1», овочесховище літ. «К-1», прохідна літ. «М-1».

У свою чергу, знесеними є такі будівлі: котельня з прибудовами під літ. «А1-1», «а3-1», «а4-1», гараж літ. «В-1», частина винного цеху літ. «Д-2», веранда літ. «д3-1», тарний склад літ. «Ж-1», бойня з прибудовами літ. «Л-1», «Л1-1», «Л2-1», «Л3-1», «Л4-1», «Л2-2», «л2-1».

Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відтак, позивача не було позбавлено можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподатковуваного об`єкта для правильного розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, шляхом застосування відповідних коефіцієнтів для обчислення такого податку. Однак суду не надано докази вчинення позивачем дії щодо звірки даних для обчислення податку відповідно до податкового законодавства.

У зв`язку з наведеним, ГУДПС у Чернігівській області під час визначення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врахувало наявні у контролюючого органу дані та обґрунтовано винесло спірні податкові повідомлення-рішення.

При цьому, суд зауважує на відсутності у контролюючого органу обов`язку проводити звірку даних з платником податку щодо порядку нарахування та сплати податку. Ініціювання такої можливості надано самому платнику шляхом подання відповідної заяви.

З огляду на викладене в сукупності, суд вважає, що підстави для визнання спірних податкових повідомлень-рішень протиправними відсутні, оскільки відповідач урахував усю наявну інформацію щодо суб`єкта та об`єкта оподаткування.

Щодо скасування винесеної відповідачем 25.03.2025 податкової вимоги, суд зазначає таке.

Статтею 16 Податкового кодексу України установлено обов`язок платника податків щодо самостійної сплати податків та зборів у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Наданою ГУДПС у Чернігівській області інформацією з ІКП ОСОБА_1 підтверджується наявність у позивача податкового боргу в сумі 63539,50 грн.: 62924,72 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та 614,78 грн. із земельного податку з фізичних осіб (а.с. 45 зворот, 82), у зв`язку з чим суд погоджується з позицією відповідача про наявність підстав для винесення ОСОБА_1 спірної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна