Справа № 320/40577/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Київ № 320/40577/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області

про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо неприйняття у ОСОБА_1 декларації від 17 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію від 17 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації з подальшим оформленням та видачею паспорта громадянина України.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації, поданої 17.05.2023 року, попри наявність незалежних від неї причин неотримання документа про припинення громадянства. На її думку, відсутність консульських установ рф в Україні, неможливість подати документи через воєнні дії та розрив дипломатичних відносин є підставами для подання декларації відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Позивач стверджує, що у відповіді від 29.05.2023 року відповідач формально і без належної оцінки обставин відмовив у прийнятті декларації, що порушує її право на завершення процедури набуття громадянства України.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 09.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 (далі - позивач) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Лебединці Андрушівського району Житомирської області та є громадянкою України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 3044/21 від 24.11.2021 року та тимчасовим посвідченням громадянина України.

У 2009 році позивач повернулася з російської федерації до України, де з того часу постійно проживає. На підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» їй було оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням. У зв`язку з цим вона отримала тимчасове посвідчення громадянина України, взявши зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

17.05.2023 року позивач звернулась до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації. У декларації зазначено, що вона не може подати документ про припинення громадянства через припинення функціонування дипломатичних установ рф в Україні та відсутність доступу до відповідної процедури через широкомасштабну збройну агресію рф.

29.05.2023 року відповідач надіслав лист № Ц-917/6/8010-23/8010.4.1/1799-23, яким повідомив про відмову в прийнятті декларації, посилаючись на відсутність підстав для її подання відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту листа вбачається, що відповідач не врахував обставин, зазначених у декларації, зокрема того, що відповідно до законодавства України підставою для подання декларації є, серед іншого, нездійснення процедури припинення громадянства іноземної держави.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом № 2235.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2235 громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням ст. 6 Закону № 2235 закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону № 2235 передбачено, що для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:

особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;

іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Частиною 5 ст. 8 Закону № 2235 передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Враховуючи викладені вище норми чинного законодавства на іноземця покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства. Водночас, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від особи причин, іноземець подає декларацію про відмову від іноземного громадянства.

За правилами абзаців 12, 13 ст. 1 Закону № 2235:

зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Згідно з абзацом 16 ст. 1 Закону № 2235 декларація про відмову від іноземного громадянства це документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 Закону № 2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Зразок декларації про відмову від іноземного громадянства затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 № 715 Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку (далі - Наказ № 715).

Відповідно до затвердженого Наказом № 715 зразка, заявник має зазначити в декларації строк, установлений законодавством іноземної держави, протягом якого заявник не отримав документ про припинення громадянства цієї держави.

VI. Оцінка суду

Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї документів, 17 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації.

Разом із заявою позивач подала декларацію, в якій зазначила про неможливість подання документа про припинення громадянства, виданого уповноваженим органом рф, з причин, що не залежать від її волі, а саме - у зв`язку з нездійсненням процедури припинення громадянства.

У поданих документах позивач послалась на публічно відомий факт припинення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією, а також на припинення роботи всіх дипломатичних і консульських установ рф в Україні, внаслідок чого позбавлена можливості подати заяву про припинення громадянства у передбачений законодавством рф спосіб.

У матеріалах справи міститься лист Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області від 29 травня 2023 року № Ц-917/6/8010-23/8010.4.1/1799-23, яким позивачці повідомлено про відмову в прийнятті декларації. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що позивач нібито не виконала вимогу про подання клопотання щодо припинення громадянства до компетентного органу рф.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і триває на час розгляду справи.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України 24.02.2022 були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, та, відповідно, посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.

Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства. У законодавстві України відсутнє правове регулювання процедури припинення іноземного громадянства за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між Україною та відповідною державою громадянства такої особи.

Викладене вище свідчить про те, що позивачем вчинялися необхідні дії з метою припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів російської федерації, отримання довідки про прийняття заяви про вихід із громадянства російської федерації), однак це не призвело до відповідного правового результату з незалежних від неї причин.

Як вже зазначалось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України консульські установи держави-агресора в Україні не працюють, однак з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої держави з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.

З огляду на обставини справи суд дійшов висновку про те, що позивач мала право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від неї причин.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 9 та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України», у разі якщо іноземець не може отримати документ про припинення іноземного громадянства з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з нездійсненням процедури припинення, він має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. Закон прямо передбачає таку можливість, і додаткового нормативного обов`язку особи вживати заходів щодо звернення до органів іноземної держави через третю країну не встановлено.

При цьому суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить вичерпного переліку документів, які підтверджують факт нездійснення процедури припинення громадянства. Законодавець виходив із припущення, що в умовах зовнішньополітичного конфлікту та перешкод у доступі до компетентних органів іноземної держави, достатньою підставою є сама об`єктивна неможливість реалізувати процедуру, встановлену законодавством цієї держави.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач подала декларацію про відмову від іноземного громадянства у спосіб, передбачений законом, за наявності об`єктивних і незалежних від неї причин, які унеможливлюють виконання зобов`язання щодо подання документа про припинення громадянства рф. Факт нездійснення процедури підтверджується як змістом поданої декларації, так і матеріалами справи, зокрема загальновідомими відомостями про відсутність функціонування консульських установ рф в Україні.

Наведене свідчить про безпідставність висновку відповідача щодо відсутності у позивача правових підстав для подання декларації. Суд вважає, що відмова Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області у прийнятті декларації про відмову від громадянства є такою, що не відповідає положенням чинного законодавства, є необґрунтованою, суперечить меті правового регулювання і порушує права позивача.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.05.2023 щодо прийняття у неї декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

VІI. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог частково, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 805,20 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо неприйняття у ОСОБА_1 декларації від 17 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (; місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) повторно розглянути/прийняти у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) декларацію від 17 травня 2023 року про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 805,20 грн (вісімсот п`ять гривень, 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (; місцезнаходження: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.