Справа № 300/3181/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2025 р. справа № 300/3181/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
секретаря судового засідання - Зюбак Н.І,
представника позивача Коваль Т.І.,
представника відповідача Лисенчук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України, "Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця" адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Оріана
про визнання дій протиправними та скасування постанови від 16.04.2025 ВП №77820184 про зупинення вчинення виконавчих дій
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - позивач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного фонду) 08.05.2025 звернулося в суд з позовною заявою до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Оріана (далі третя особа) в якій просить:
- визнати дії заступника начальника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенчук О.С. щодо винесення постанови від 16.04.2025 ВП №77820184 про зупинення вчинення виконавчих дій протиправними;
- скасувати постанову заступника начальника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенчук О.С. від 16.04.2025 ВП №77820184 про зупинення вчинення виконавчих дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням положень статті 8, частини 2 статті 19, частин першої, другої статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України в частині обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення. Як наслідок, позивач вважає дії щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій протиправними, а оскаржувану постанова такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду документа про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (а.с.19,20).
У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), і призначено судовий розгляд на "10" червня 2025 року о 10:00 год (а.с.31,32).
На адресу суду 04.06.2025 через систему «Електронний суд» від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно з якими проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с.42-90).
Також, третьою особою через систему «Електронний суд» 10.06.2025 надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с.92 та зворотна сторона).
Відповідач своїм правом на подання відзиву, не скористався однак, на виконання вимог пункту 5 ухвали суду про відкриття провадження від 23.05.2025 подав в судовому засіданні витребувані судом докази по справі (а.с.98-112).
Відповідно до протоколу судового засідання в судове засідання призначене на 10.06.2025 о 10:00 год. з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, свої пояснення обгрунтовувала вчиненням дій у строгій відповідності до Закону України "Про виконавче провадження", тим самим мотивувала правомірність оскаржуваної постанови. Просила суд в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, однак на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи за відсутності представника та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи наявність достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, скорочені строки розгляду даної категорії справ та відсутність заперечень з боку представників сторін, неприбуття в судове засідання третьої особи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши адміністративну справу у відповідності до вимог статті 287 КАС України, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши і оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено таке.
На виконанні в Калуському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист за №300/7549/24 виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.04.2025 про стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з АТ "Оріана" заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з квітня 2024 по вересень 2024 в сумі 12 225 741,80 гривень (ВП № 77820184 від 16.04.2025).
Заступником начальника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенчук О.С. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП № 77820184 від 16.04.2025, якою, на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа за №300/7549/24, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з АТ "Оріана" заборгованості в розмірі 12 225 741,80 гривень, до вирішення питання по суті (а.с.110 та зворотна сторона).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, станом на час винесення оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
На виконання положень статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій визначені статтею 34 Закону № 1404-VІІІ.
За приписами пункту 12 частини 1 статті 34 Закону №1404-VІІІ виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
У відповідності до частини 2 статті 34 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Відповідно до положень частини 2 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Фонду державного майна України.
Державні органи приватизації щороку до 15 січня поточного року забезпечують оприлюднення переліків об`єктів, що підлягають приватизації на відповідний рік, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України. Якщо протягом року у передбаченому цією статтею порядку приймаються рішення про включення додаткових об`єктів права державної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, Фонд державного майна України має включити такі об`єкти до відповідного переліку та оприлюднити відповідний змінений перелік об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України (частина 10 статті 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна").
Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником АТ "Оріана" є держава в особі Фонду державного майна України (а.с.50-58).
Наказом Фонду державного майна України від 08.06.2018 за № 769 прийнято рішення про приватизацію об`єкта державної власності - державного пакета акцій розміром 99,9988% статутного капіталу відкритого акціонерного товариства "Оріана".
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 за №36-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, а також продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році. До затвердженого переліку об`єктів також внесено АТ "Оріана".
Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.08.2024 за №723-р змінено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, в якому серед інших, й надалі міститься АТ "Оріана". Дані відомості є загальновідомими, сторонами не заперечуються та не потребують доказуванню.
Отже, приймаючи постанову ВП № 77820184 від 16.04.2025, якою, зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа за №300/7549/24, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з АТ "Оріана" заборгованості в розмірі 12 225 741,80 гривень, до вирішення питання по суті, заступник начальника Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенчук О.С. діяла у відповідності до вимог пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
Як наслідок, на переконання суду, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений приписами Закону України "Про виконавче провадження" .
Відтак, в суду відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Доводи позивача щодо того, що оскаржувана постанова суперечить принципу права на судовий захист, складовою якого є обов`язкове виконання судових рішень, на переконання суду є необґрунтованими, позаяк, оскаржувана постанова жодним чином не вказує на невиконання рішення суду чи неможливість такого виконання в майбутньому, а є лише одним із законодавчо визначених інструментів здійснення виконавчого провадження.
Також слід відзначити, що посилання позивача на висновки постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2024 по справі №335/1961/23 є помилковими, оскільки такі стосуються стягнення заробітної плати у зв`язку зі звільненням, а відтак не є релевантні до даних спірних правовідносин.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи вищевикладене, на переконання суду заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями 268-272, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088;

відповідач: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: проспект Лесі Українки, 1, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Оріана, адреса: вул. Євшана, 9, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Рішення складене в повному обсязі 13 червня 2025 р.