Справа № 300/5729/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

06 червня 2025 року

м. Київ

справа №300/5729/24

адміністративне провадження №К/990/22438/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року

у справі №300/5729/24

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача про відмову у видачі судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у відставці ОСОБА_1 та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01 січня 2021 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн; з 01 січня 2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн, з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, з 01 січня 2024 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3028,00 грн;

- зобов`язати відповідача направити судді у відставці Мелітопольського міськрайонного суду управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом: на 01 січня 2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, визначеного у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 частини першої статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн; на 01 січня 2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді Мелітопольського міськрайонного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 частини першої статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн; на 01 січня 2023 року - виходячи з базового посадового окладу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, визначеного у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 частини першої статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн; на 01 січня 2024 року - виходячи з базового посадового окладу судді Мелітопольського міськрайонного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 частини першої статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року із зазначенням базового розміру посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 01 січня 2023 року у розмірі - 2684,00 грн, з 01 січня 2024 року у розмірі - 3028,00 грн.

Зобов`язано Територіальне управління державної судової адміністрації в Запорізькій області видати ОСОБА_1 довідку, за формою, визначеною додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2023 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 2684,00 грн.

Зобов`язано Територіальне управління державної судової адміністрації в Запорізькій області видати ОСОБА_1 довідку, за формою, визначеною додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 3028,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області 22 травня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що вона не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Натомість скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору відповідач, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18, зазначає, що юридична особа не позбавлена права звернутися з клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду такого клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

При розгляді та вирішенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору Суд враховує наступне.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону №3674-VI встановлено умови за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого на певний строк: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас, відповідач у клопотанні не наводить жодних, у розумінні положень статті 8 Закону №3674-VI, доводів з якими він пов`язує необхідність відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зазначила, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, з наведених ним підстав, задоволенню не підлягає, оскільки незадовільне матеріальне забезпечення суб`єкта владних повноважень, не є належною правовою підставою для цього в розумінні положень частини першої статті 8 Закону №3674-VІ.

При прийнятті таких висновків Суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом - липень 2024 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становив 3028,00 грн.

Відповідно до вимог статті 4 Закону №3674-VI (в редакції чинній на час подання позову) за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичній особі необхідно було сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу нематеріального характеру, що складало 1211,20 грн.

Отже, судовий збір, який Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області необхідно сплатити при поданні касаційної скарги, становить: 1211,20 грн х 200% = 2422,40 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102. Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходу бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)". Призначення платежу: *;101;22030102 (код класифікації доходів) ___________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір за позовом ______________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною першою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого заявник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

У випадку неусунення недоліків, касаційна скарга буде повернута скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

Крім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 169, 328, 330, 331, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №300/5729/24.

2. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №300/5729/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій залишити без руху.

3. Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа