Справа № 160/9407/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 червня 2025 рокуСправа №160/9407/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по адміністративній справі № 160/9407/18,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по адміністративній справі № 160/9407/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 08.08.2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України;

- у задоволенні решти позову відмовлено;

- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 залишено без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.06.2019 року.

22.05.2020 року представником позивача отримано виконавчі листи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 в адміністративній справі № 160/9407/18 залишено без змін.

До суду 19.05.2025 року від ОСОБА_1 знову надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/17241/24, в якій заявник просить: зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по справі №160/9407/18.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначає, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 20.01.2020 року відкрито виконавче провадження № 60975103. Заходів примусового виконання рішення державним виконавцем не вжито та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26.10.2020 року виконавче провадження закінчено. 29.11.2024 року він звернувся до виконавчої служби та просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, однак відповіді ним не отримано. 22.10.2024 року його представник звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив повідомити підстави не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по справі №160/9407/18 в частині перерахунку розміру пенсії позивачу та виплати компенсації втрати частини доходу. Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 20.11.2024 року повідомлено, що підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів позивачу відсутні, оскільки покладені судом зобов`язання виконані, пенсію поновлено та включено до відомостей на виплату. Отже, відповідач не має наміру виплачувати компенсацію втрати частини доходу з 08.08.2018 року по дату виплати боргу в травні 2021 року. Тому на думку заявника, наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій частині.

До суду 09.06.2025 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшли пояснення, в яких зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по справі № 160/9407/18 Головним управлінням поновлено виплату пенсії за вислугу років позивачу з 08.08.2018 року відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням підвищень та доплат. За період з 08.08.2019 року по 31.10.2019 року нараховану суму доплати у розмірі 25 132,73 грн. Пенсійні виплати за період з 06.06.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 9 391 грн., виплачено в листопаді 2019 року, доплату за період з 08.08.2018 року по 05.06.2019 року у розмірі 15 741,73 грн. виплачено в травні 2021 року, в межах затверджених призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. З 01.11.2019 року пенсія ОСОБА_1 перераховувалась на поточний рахунок, відкритий в банківській установі. Підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відсутні, оскільки покладені судом зобов`язання виконані, пенсію поновлено та включено до відомостей на виплату. В подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року по справі №160/15935/23 зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсій за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з липня 2022 року, та виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, яку було подано її представником 05.10.2022 року, із нарахуванням втрати частини доходів. В зобов`язальній частині даного рішення не вказано про подальше застосування всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, відповідно, з 01.07.2022 року виплату пенсії поновлено у розмірі встановленому на вказану дату - 3 170 грн.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

Згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч.2 ст.382-1 КАС України).

Водночас слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень частини першої статті Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Водночас з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві, існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Таким чином, аналіз вищевказаних положень ст.ст.382, 382-1 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Норми КАС України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною першою статті 382 КАС України. Тобто суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, в тому числі й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

В свою чергу встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується судом залежно від обставин конкретної справи та дій суб`єкта владних повноважень-відповідача щодо виконання судового рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 суд враховує, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року в адміністративній справі №160/9407/18 набрало законної сили - 06.06.2019 року.

22.05.2020 року представником позивачем отримано виконавчі листи Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/9407/18.

Разом з тим з урахуванням встановлених обставин суд вважає за доцільне зауважити, що реалізація судом відповідних повноважень та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення допускається виключно у разі, коли триває процес виконання такого рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Хоменко Д.Ю. від 26.10.2020 року було закінчено ВП №60975103 (з виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 р. № 160/9407/19) на підставі п.9 ч.1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення.

З огляду на наведене, закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у зв`язку із його фактичним та повним виконанням боржником, унеможливлює встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.

Разом з тим, якщо позивач (стягувач) вважає, що боржником не у повному обсязі виконане судове рішення, закон гарантує право на оскарження відповідного рішення державного виконавця в порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Так, як попередньо вказувалось суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленому статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд також зауважує, що в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 року у цій справі вже досліджувалося питання щодо наявності підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Так, апеляційний суд у вищезазначеній постанові від 29.04.2025 року дійшов наступних висновків:

«Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26.10.2020 р. закінчено виконавче провадження № 60975103 з примусового виконання виконавчого листа №160/9407/19, виданого 03.09.2019 р., про зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 08.08.2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України.

Постанова прийнята на підставі п.9 ч.1 статті 39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зазначена постанова про закриття виконавчого провадження ОСОБА_1 в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України не оскаржена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки є чинною постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26.10.2020 №60975103, то відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №160/9407/18.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду».

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї заяви щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.

У період з 02.06.2025 року по 15.06.2025 року суддя Кучма К.С. перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим ухвалу постановлено у перший робочий день - 16.06.2025 року.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.241, 243-248, 382, 382-1 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по адміністративній справі №160/9407/18 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма