Справа № 159/3296/25
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3296/25
Провадження № 2-а/159/185/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Лесика В.О.,

за участю секретаря судового засідання Куптій Ю.В.,

представника позивача Хомича Ю.В.

представника відповідача Любохинця І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Костянтиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Костянтиновича серії ЕНА №4707823 від 11.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а провадження у справі закрити.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП за те, що він 11 травня 2025 року о 16:56:16 год. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 у м.Ковель, дорога Р-15 Ковель-Володимир-Шептицький-Жовква 4 км. 500 м., позначеною д.з. 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 126 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год.

Як підстави незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності вказує на те, що він в той час та місці не керував вказаним транспортним засобом зазначених у оскаржуваній постанові,а керував його товариш. Заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв.

Ці обставини, на думку позивача, свідчать про незаконність дій відповідача та незаконність постанови про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, просить позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на позов.

30.05.2025 року відповідачем подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Заперечуючи проти позову покликається на те, що 11 травня 2025 року о 16:56:16 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 у м.Ковель, дорога Р-15 Ковель-Володимир-Шептицький-Жовква 4 км. 500м., позначеною д.з. 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 126 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Вказує, що швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 TС000798, який автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії зробленої за допомогою вказаного приладу. Звертає увагу на те, що на підтвердження вчиненого правопорушення відповідачем до матеріалів справи долучено відео та фотодокази.

Також відповідачем долучено фотокартку, зроблену за допомогою лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 №ТС000798, на якій зафіксовано місце порушення та годину.

Таки чином, вважає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та підстави для її скасування відсутні, а дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 20.05.2025 року.

Ухвалою судді від 20.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду. Одночасно, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Аргументи учасників справи.

У ході розгляду справи представник позивача Хомич Ю.В. заявлений позов підтримав, з підстав викладених в позові. Додатково, пояснивши що докази керування транспортним засобом, саме ОСОБА_1 відсутні. За таких обставин поліцейськи не вправі був притягувати останнього до відповідльності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволені позову з підстав викладених у відзиві.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, 11 травня 2025 року була винесена постанова серії ЕНА №4707823 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11 травня 2025 року о 16:56:16 год. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 у м.Ковель, дорога Р-15 Ковель-Володимир-Шептицький-Жовква 4 км. 500м., позначеною д.з. 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 126 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam TС000798, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує про безпідставність позову та наявність у діях позивача складу адмінправопорушення.

На підтвердження зазначених у відзиві обставин представником відповідача долучено відеозапис з місця події.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані стороною відповідача письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до однозначного висновку про відмову у задоволені позову та спростування тверджень позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

П.12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п.33 пп.33.5 ПДР України розпізнавальним знаком є дорожній знак 5.49 "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

За змістом ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 11 травня 25 року о 16:56:16 год., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 у м.Ковель, дорога Р-15 Ковель-Володимир-Шептицький-Жовква 4 км. 500м., позначеною д.з. 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 126 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam TС000798, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні судом оглянуто відеозапис, який міститься у матеріалах справи, на якому зафіксовано транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 з фіксацією швидкості на вимірювальному приладі ТruCAM ТС000796.

Таким чином, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 50 км/год транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, відповідачем на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови долучено фотокартки від 11 травня 2025 року, зроблені приладом ТruCAM ТС000798 Date:11/05/2025, Loc.: а/д Р-15 4 км 500 м, на якому зафіксовано транспортний засіб марки марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 ліміт швидкості: 50 км/г, швидкість: 126 км/г, дистанція: 146,1м.

Доводи представника позивача про неналежність доказів суд відхиляє, оскільки відсутні підстави стверджувати про таке, такі чітко фіксують порушення, яке поставлено у вину позивачу і відповідають вимогам ст.ст.73,74 КАС України.

Суд зауважує, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків.

Окрім цього, доводи представника позивача про те, що позивач не допускав порушення ПДР України, відсутність доказів про зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням позивача та керування транпсортним засобом іншою особою суд відхиляє за безпідставністю.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Отже, доводи позивача та його представника про недотримання поліцейським вимог закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови серії ЕНА №4707823 від 11 травня 2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн відсутні.

Доводи представника позивача є підставними та спростовують відповідні висновки суду з наведених вище мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд враховує крім зазначеного також те, що після зупинки траснпортного засобу під керування позивача в цей же день поліцейський намагався з`ясувати обставини скоєного правпорушення у ОСОБА_1 . Однак, останній повідомив що його автомобілем керував знайомий, а не він та на вимогу поліцейського відмовився його назвати, незажаючи на те, що відповідачем було повідмолено, що це буде розцінюватись ним як доказ правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказана обставина зафіксована на відеозаписі.

Зважаючи на таку поведінку позивача та не надання ним будь-яких доказів про свою невинуватість слід прийти до висновку про намагання останнього ухилитися від передбаченої законом адміністратвиної відповідальності.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення від 11.05.2025 необхідно залишити без змін.

У відповідності до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у виді судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 210, 245, 258, 268, 280, 288, 289, 293, 294 КУпАП, ст. ст. 77, 241- 246, 250, 257-263, 286 КАС України, суд-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Семенюка Володимира Костянтиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕНА№ 4707823 від 11.05.2025 відмовити повністю

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16.06.2025.

Головуючий: В.О.Лесик