Справа № 200/2435/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Справа№200/2435/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф»

про стягнення податкового боргу в сумі 3699355,85 гривень

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» про стягнення до бюджету податкового боргу на загальну суму 3699355,85 гривень з яких:

- з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства (код класифікації доходів бюджету 11021000, код за КАТОТТГ UA0031497) у сумі 2294334,72 гривень;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код класифікації доходів бюджету 14010100, код за КАТОТТГ UA0091971) у сумі 1405021,13 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області як платник податків за основним місцем обліку. Будучи платником податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, відповідач має податковий борг у загальній сумі 3699355,85 гривень, який виник з причини несплати податкових зобов`язань нарахованих контролюючим органом на підставі податкових повідомлень-рішень та нарахованої пені.

З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Донецькій області винесено податкову вимогу форми «Ю» від 31.01.2025 року № 0-0599, яку було спрямовано на адресу ТОВ «Торговий дім «Фідлайф» засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з вимогою не вручено та повернуто поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Податкова вимога не оскаржувалась та не відкликалась.

Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги статті 95 Податкового кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків у рахунок погашення податкового боргу у загальній сумі 3699355,85 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що підприємство зареєстровано та мало офісні приміщення на території м. Лиман Донецької області, в якому починаючи з 2022 року по теперішній час ведуться активні воєнні (бойові) дії, тому виконання податкових зобов`язань стало неможливим у зв`язку з обставинами непереборної сили, а саме воєнними діями, зокрема у селі Бараниківка та місті Лиман, де було розташовано виробничі об`єкти підприємства. Підприємство фактично зупинило свою господарську діяльність з першого дня повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Підприємство фактично позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність, генерувати прибуток та виконувати поточні податкові зобов`язання (як в розрізі подання звітності так і сплаті податків).

Зазначає, що у відповідності до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України - у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Товариство звернулося до контролюючого органу, надавши всі необхідні підтверджуючі документи і отримало рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку № 250/02-32-04 від 18.10.2022 року.

Також, контролюючим органом прийнято рішення про застосування до товариства спеціальних правил зазначених у підпункті 69.28 пункту 69 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України стосовно неможливості вивезення первинних документів за податкові періоди з 2016 по 2022 роки, внаслідок відсутності доступу до офісних приміщень розташованих за податковою адресою.

За фактом знищення та втрати власних активів, через збройну агресію російської федерації, Службою безпеки України було відкрито кримінальну справу, а ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях за фактами пошкодження майна, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 438 КК України.

Наголошує, що зазначені обставини підтверджують неможливість своєчасного виконання податкових зобов`язань, що не залежить від волі підприємства, а тому застосування механізмів стягнення податкового боргу в ситуації, коли підприємство об`єктивно позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність та реалізовувати своє право на захист, є непропорційним та порушує як норми законодавства України, так і положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що за товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» обліковується податковий борг у розмірі 3699355,85 гривень, який виник з причини несплати поновлених сум податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом за результатами акта документальної виїзної перевірки, а також нарахованої пені.

На підставі акта перевірки від 09.06.2021 року № 9856/20-40-07-02-08/40514620, Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкові повідомлення-рішення від 12.07.2021 року № 2, № 2, які були товариством оскаржені до Державної податкової служби України. За результатами оскарження, Державною податковою службою України винесено рішення № 26589/6/99-00-06-01-01-06 та № 26593/6/99-00-06-01-01-06, якими скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.07.2021 року № 2 та № 2.

20.12.2021 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1159811,00 гривень та нараховано штрафні санкції на суму 115981,10 гривень та податкове повідомлення-рішення № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 1753280,00 гривень та нараховано штрафні санкції в сумі 175328,00 гривень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.12.2021 року за № 2 та № 2.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі № 520/28133/21 адміністративний позов було задоволено та скасовано податкові повідомлення-рішення від 20.12.2021 року за № 2 і № 2, проте постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 року по справі № 520/28133/21 скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі № 520/28133/21 та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» відмовлено.

Таким чином, зазначає, що податковий борг, який є предметом позову по справі № 200/2435/25 нарахований відповідно до податкових повідомлень-рішень, винесених контролюючим органом на підставі акта від 09.06.2021 року № 9856/20-40-07-02-08/40514620 про результати документальної планової виїзної перевірки щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року, після завершення оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень у судовому порядку.

Зазначає, що зобов`язання нараховані контролюючим органом ще до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та були поновлені в ІКП відповідача після процедури судового оскарження, відповідно до норм Порядку № 5, а тому посилання товариства на прийняте відповідним податковим органом рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником свого податкового обов`язку від 18.10.2022 року № 250/02-32-04, яке було прийнято згідно наказу Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження» є безпідставним.

Враховуючи вищезазначене просить суд задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» (далі ТОВ «ТД «Фідлайф»/відповідач) є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 40514620.

ТОВ «ТД «Фідлайф» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області (Краматорська ДПІ з 02.01.2025 року, попереднє місце обліку Лиманська ДПІ (м. Лиман з 01.01.2022)) як платник податків за основним місцем обліку, попереднє місце обліку Головне управління ДПС у Харківській області з 27.05.2016 року.

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач Головне управління ДПС у Донецькій області починаючи з 01.01.2022 року, а Головне управління ДПС у Харківській області до 31.12.2021 року є органами державної влади, уповноваженими здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Порядок та строки сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість визначені розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За визначенням, наведеним в підпункті 14.1.54. пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді спадщини, подарунків, виграшів, призів.

Відносини з приводу нарахування та сплати податку на прибуток підприємств врегульовані розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 ПК України платниками податку на прибуток підприємств - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Порядок обчислення та сплати податку на прибуток підприємств визначений ст. 137 ПК України.

Так, відповідно до п. 137.1. ст. 137 ПК України податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Пунктами 137.4 та 137.5 ст. 137 ПК України встановлено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Згідно зі статтею 163 ПК України об`єктом оподаткування є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. статті 16 ПК України).

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТД «Фідлайф» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року, валютного законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року, іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року, за наслідками якої складено акт від 09.06.2021 року № 9856/20-40-07-02-08/40514620.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

1) п.п. 134.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), у результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, всього на загальну суму 4373485,00 гривень, у тому числі за 1 квартал 2018 року у сумі 292087,00 гривень, за 2 квартал 2018 року у сумі 343868,00 гривень, за 3 квартал 2018 року у сумі 903507,00 гривень, за 4 квартал 2018 року у сумі 558319,00 гривень, за 1 квартал 2019 року у сумі 588791,00 гривень, за 2 квартал 2019 року у сумі 369093,00 гривень, за 3 квартал 2019 року у сумі 242679,00 гривень, за 4 квартал 2019 року у сумі 15453,00 гривень;

2) п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 4152811,00 гривень, у тому числі за липень 2018 року у сумі 596525,00 гривень, за серпень 2018 року у сумі 177389,00 гривень, за вересень 2018 року у сумі 229983,00 гривень, за жовтень 2018 року у сумі 198268,00 гривень, за листопад 2018 року у сумі 190667,00 гривень, за грудень 2018 року у сумі 231419,00 гривень, за січень 2019 року у сумі 55362,00 гривень, за лютий 2019 року у сумі 424773 гривень, за березень 2019 року у сумі 174077,00 гривень, за квітень 2019 року у сумі 262088,00 гривень, за травень 2019 року у сумі 148015,00 гривень, за липень 2019 року у сумі 134680,00 гривень, за вересень 2019 року у сумі 134963,00 гривень, за грудень 2019 року у сумі 17170,00 гривень, за січень 2020 року у сумі 1177432,00 гривень;

3) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

4) п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 із змінами і доповненнями, п. 1 розділу ІІІ «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом МФУ від 14.04.2015 №435, а саме: звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по строку - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного періоду, надано несвоєчасно до ГУ ДПС у Харківській області звіт за січень 2020 (строк подачі 20.02.2020), фактично надано 11.03.2020 (№).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення рішення від 12.07.2021 року № 2, № 2 та № 2, які були оскаржені до Державної податкової служби України.

За результатами оскарження, Державною податковою службою України прийняті рішення № 26589/6/99-00-06-01-01-06 та №26593/6/99-00-06-01-01-06, якими скасовані податкові повідомлення-рішення від 12.07.2021 року № 2, № 2.

20.12.2021 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1159811,00 гривень та нараховані штрафні санкції в сумі 115981,10 гривень, та № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 1753280,00 гривень та нараховано штрафні санкції в сумі 175328,00 гривень.

ТОВ «ТД «Фідлайф» не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2021 року № 2, № 2 звернулося з позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі № 520/28133/21 задоволено позовні вимоги ТОВ «ТД «Фідлайф» до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 2 та № 2 від 20.12.2021 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 року у справі № 520/28133/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі № 520/28133/21 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «ТД «Фідлайф» до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Таким чином, суд висновує, що податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1275792,10 гривень та з податку на прибуток підприємств у сумі 1928608,00 гривень є узгодженим та підтвердженим судовим рішенням.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На підставі п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня:

- з податку на додану вартість у розмірі 153713,10 гривень;

- з податку на прибуток підприємств у розмірі 366261,72 гривень.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка виникла у зв`язку з нарахуванням податкових зобов`язань та штрафних санкцій на підставі податкових повідомлень-рішень і пені становить 3724374,92 гривень, з яких:

- з податку на додану вартість складає 1429505,20 гривень;

- з податку на прибуток підприємств складає 2294869,72 гривень.

Водночас, у відповідача була наявна переплата з податку на додану вартість в сумі 24484,07 гривень, а з податку на прибуток наявне зменшення боргу на суму 535,00 гривень (по ОП за актом нарахованим у минулих роках податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 2 по податковій декларації з податку на прибуток підприємств № від 29.04.2022 року), що відображено в картках особового рахунку з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Отже, загальна сума податкового боргу з податку на додану вартість та прибутку підприємств складає 3699355,85 гривень.

Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

Щодо доводів відповідача про неможливість виконання податкових зобов`язань у зв`язку з прийняттям податковим органом рішень щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку № 250/02-32-04 від 18.10.2022 року та застосування до товариства спеціальних правил зазначених у підпункті 69.28 пункту 69 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України стосовно неможливості вивезення первинних документів за податкові періоди з 2016 по 2022 роки, внаслідок відсутності доступу до офісних приміщень розташованих за податковою адресою, суд зазначає таке.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який в подальшому на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 2118-IX (далі Закон № 2118-IX).

Цим Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений абзацом першим пункту 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Крім того, підпункт 69.1 пункту 69 Перехідних положень ПК України викладений у такій редакції:

«У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні».

В подальшому положення пункту 69 Перехідних положень Податкового кодексу України зазнавала чергових змін, які в цілому важливого значення до обставин цієї справи не мають, оскільки звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України, у разі відсутності у нього можливості виконати вчасно свій податковий обов`язок, про що йде мова в п.п. 69.1 п. 69 Перехідних положень Податкового кодексу України, у жодному разі не стосується обставин судового стягнення узгодженого податкового зобов`язання.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп-99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Суд зазначає, що Закон № 2118-IX не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не може розповсюджуватись на період до набрання ним чинності.

Відтак, зупинення виконання податкового зобов`язання щодо дотримання термінів сплати податків може бути застосований лише щодо податкового обов`язку, який виник після набрання чинності Законом № 2118-IX.

Більш того, норма підпункту 69.1 пункту 69 Перехідних положень Податкового кодексу України звільняє від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом за невиконання податкових обов`язків, а не від сплати угоджених судовим рішенням податкових зобов`язань, які виникли до введення в Україні воєнного стану (донарахування податкових зобов`язань відбулося за період з 01.10.2017 року по 31.12.2020 року).

Стаття 67 Конституції України встановлює обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно приписів пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770, встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (абзац перший).

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу (абзац другий).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац третій).

Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 31.01.2025 року № 0-0599, у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженого грошового зобов`язання, яка контролюючим органом надсилалась за зареєстрованим у встановленому законодавством порядку на момент надіслання податкової вимоги місцезнаходженням відповідача, утім, не була вручена відповідачу з незалежних від контролюючого органу причин, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією поштового відправлення. Відтак, вказана податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Суд зазначає, що вимога надсилалися на юридичну адресу ТОВ «ТД «Фідлайф», а саме: 84402, Донецька область, м. Лиман, вул. Оборони, буд. 231, яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2022 року по справі № 120/479/21-а суд звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі № 140/30/20.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, а матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, направлення податкової вимоги на відому адресу відповідача свідчить про дотримання вимог п. 42.2 статті 42 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вжиті заходи з самостійного погашення податкового боргу.

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов`язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов`язань, не призвели до їх погашення.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов`язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов`язкових платежів), однак вказані зобов`язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду.

Згідно з п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень на залучення свідків та проведення експертизи відсутні, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59; адреса для листування: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ ВП 44070187) до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» (84402, Донецька область, м. Лиман, вул. Оборони, буд. 231, ) про стягнення податкового боргу в сумі 3699355,85 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фідлайф» (84402, Донецька область, м. Лиман, вул. Оборони, буд. 231, ) за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках/електронних гаманцях платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків до бюджету податковий борг в сумі 3699355 (три мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 85 копійок, з яких:

- з податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100, код за КАТОТТГ - UA0091971) в сумі 1405021 (один мільйон чотириста п`ять тисяч двадцять одну) гривню 13 копійок;

- з податку на прибуток підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000, код за КАТОТТГ - UA0031497) в сумі 2294334 (два мільйони двісті дев`яносто чотири тисячі триста тридцять чотири) гривні 72 копійки.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова