Справа № 500/6553/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/6553/24 пров. № А/857/9554/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

за участю секретаря судових засідань Березюка Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (головуючий суддя: Мірінович У.А., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного судового рішення 11.02.2025) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 , 31.10.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.03.2024 якими визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податкові періоди 2021, 2022 та 2023 років, а саме:

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 79684,20грн

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 86324,55грн,

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 88980,69грн,

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 76674,00грн,

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 83063,50грн,

- № 0-1918-UA0035010 на суму податку 85619,30грн.

Обґрунтовує позов тим, що у власності позивача перебуває, два об`єкти нежитлової нерухомості, а саме: об`єкт з реєстраційним номером 101, цех по виготовленню бруківки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також об`єкт з реєстраційним номером 101, цех по виготовленню бруківки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Відтак, на його думку, оскільки належне йому нерухоме майно (цех по виготовленню бруківки), що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , віднесено до будівель промисловості та використовується ним у підприємницькій діяльності, то об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості - відсутній, а податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Позивач, 24.04.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Представник відповідача Равлів М.І. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача Шутова А.А в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 10.04.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.10.2018, номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 0006422, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області

Із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що основним видом економічної діяльності позивача є: « 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням».

Додатковими видами економічної діяльності є: « 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну», « 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва», « 23.69 Виробництво інших виробів із бетону гіпсу та цементу», « 43.39 Інші роботи із завершення будівництва», « 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами», « 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах», « 49.41 Вантажний автомобільний транспорт», « 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», « 42.11 Будівництво доріг і автострад».

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 146335367 від 21.11.2018 позивач є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, цеху по виготовленню бруківки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :11:001:0043, відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: будинок для приїжджих, Г, загальна площа 133,6 кв.м.; виробничий цех №2, Д, загальна площа 364,7 кв. м.; склад сипучих матеріалів, Е, загальна площа 169,9 кв.м.; виробничий цех № 3, Ж, загальна площа 147 кв.м.; виробничий цех № 4, К, загальна площа 462,7 кв. м.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16000349 від 19.03.2019 позивач є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, цеху по виготовленню бруківки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :11:001:0006, відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий будинок, Б, загальна площа 577,7 кв. м.; виробничий цех №1, В, загальна площа 746,2 кв. м.; прохідна, І, загальна площа 4,8 кв. м.

Належні позивачу будівлі, а саме: цехи по виготовленню бруківки є виробничими будівлями, що підтверджується відповідними технічними паспортами на них (арк. справи 35 зворот-39, 39 зворот - 42).

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено розрахунок податку на зазначені об`єкти нерухомого майна за податкові періоди 2021, 2022 та 2023 років та винесено податкові повідомлення-рішення від 08.03.2024, якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:

- № 0-1918-UA0035010 на суму 79684,20грн (об`єкт нерухомості, площею 1328,07 кв.м. за 2021 рік, арк. справи 23);

- № 0-1918-UA0035010 на суму 76674,00грн (об`єкт нерухомості, площею 1277, 90 кв.м. за 2021 рік, арк. справи 23 зворот);

- № 0-1918-UA0035010 на суму 86324,55грн (об`єкт нерухомості, площею 1328,07 кв.м. за 2022 рік, арк. справи 24);

- № 0-1918-UA0035010 на суму 83063,50грн (об`єкт нерухомості, площею 1277, 90 кв.м. за 2022 рік, арк. справи 24 зворот);

- № 0-1918-UA0035010 на суму 88980,69грн (об`єкт нерухомості, площею 1328,07 кв.м. за 2023 рік, арк. справи 25 зворот);

- № 0-1918-UA0035010 на суму 85619,30 грн (об`єкт нерухомості, площею 1277, 90 кв.м. за 2023 рік, арк. справи 25).

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим позовом у суд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено здійснення у 2021, 2022 та 2023 роках промислового виробництва бетонних виробів з використанням спірних будівель, з огляду на що право на фінансове сприяння з боку держави у вигляді звільнення від сплати податку на промислові будівлі ОСОБА_1 не набув.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування

Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесені зміни до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відповідно до яких: не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до ДК 009:2010 економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції. Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво». Промисловість у розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Таким чином, застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17 та від 29 червня 2023 року у справі № 520/342/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що належні позивачу об`єкти нерухомості, зокрема: цехи по виготовленню бруківки, що розташовані за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Будного С., будинок 1а, є будівлями промисловості, на які може бути поширена податкова пільга, передбачена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за умови використання такої нерухомості за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва будь-якого виду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки з його статусом, а й з фактичним використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 812/1800/18, від 27.01.2022 у справі № 826/6649/17, від 31.05.2022 у справі № 420/12318/21.

Отже, для звільнення позивача від податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за періоди 2021-2023 років, позивачу необхідно підтвердити безпосереднє використання належних йому об`єктів нерухомості, які є будівлями промисловості, у своїй підприємницькій діяльності з врахуванням виду здійснюваної ним діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема, повідомляти про всі об`єкти оподаткування контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300 (далі - Порядок № 1588).

Цей Порядок розроблений відповідно до Податкового кодексу України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах (п. п. 1)

Пункту 8.2 Порядку № 1588 передбачено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Згідно п. 8.4 Порядку № 1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Аналізуючи наведені вище положення цього Порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність за ф. № 20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано докази виконання ним обов`язку щодо подання до контролюючого органу повідомлення форми № 20-ОПП про об`єкт оподаткування нерухомого майна, який належить ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що таке повідомлення було подано до контролюючого органу лише 25.04.2024, тобто після прийняття оскаржуваних рішень (а. с 116).

Натомість, на підтвердження обставин використання вказаних об`єктів нежитлової нерухомості у провадженні господарської діяльності позивачем надано декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік (а. с. 16-17), за 2022 рік (а. с. 17 зворот 19) та за 2023 рік (а. с. 20-22).

Крім цього, позивачем щодо звітного періоду 2021 року, в підтвердження безпосереднього використання цехів з у господарській діяльності, надано видаткові накладні на реалізацію позивачем контрагентам товарів різної номенклатури (піддонів, фарби для бетону, піску, автопослуг, квітників, решіток, бордюрів, урн для сміття), подано:

№ 2005-0000008 від 20 травня 2021 року (а. с. 172); № 2610-0012 від 26 жовтня 2021 року (а. с. 172); № 1506-0008 від 15червня 2021 року (а. с. 172 зворот); № 1506-0005 від 15 червня 2021 року (а. с. 172 зворот); № 2009-0011 від 20 вересня 2021 року (а. с. 173); № 2602-0002 від 26 лютого 2021 року (а. с. 173); № 0502-0001 від 05 лютого 2021 року (а. с. 173 зворот); № 1511-0015 від 15 листопада 2021 року (а. с. 173 зворот); № 0111-0008 від 01 листопада 2021 року (а. с. 174); № 2809-0005 від 28 вересня 2021 року (а. с. 174); № 1509-0001 від 15 вересня 2021 року (а. с. 174 зворот); № 0607-0001 від 06 липня 2021 року (а. с. 174 зворот); № 1310-0015 від 13 жовтня 2021 року (а. с. 175); № 0609-0005 від 06 вересня 2021 року (а. с. 175); № 1108-0019 від 11 серпня 2021 року (а. с. 175 зворот); № 3007-0019 від 30 липня 2021 року (а. с. 175 зворот); № 2907-0017 від 29 липня 2021 року (а. с. 176); № 2207-0006 від 22 липня 2021 року (а. с. 176); № 2207-0004 від 22 липня 2021 року (а. с. 176 зворот); № 1307-0005 від 13 липня 2021 року (а. с. 176 зворот), № 2610-0012 від 26 жовтня 2021 року (а. с. 177); № 0612-0005 від 06 грудня 2021 року (а. с. 177); № 3006-0007 від 30 червня 2021 року (а. с. 177 зворот); № 2606-0007 від 26 червня 2021 року (а. с. 177 зворот); № 1806-000 6 від 18 червня 2021 року (а. с. 178); № 0907-0017 від 09 липня 2021 року (а. с. 178); № 0807-0002 від 08 липня 2021 року (а. с. 178 зворот); № 2105-0002 від 21 травня 2021 року (а. с. 178 зворот); № 0806-0003 від 08 червня 2021 року (а. с. 179); № 2605-0001 від 26 травня 2021 року (а. с. 179) та № 0306-0004 від 03 червня 2021 року (а. с. 179 зворот).

Також надано банківську виписку по рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «Райфайзен банк» за 2021 рік (а. с. 161-169).

Щодо звітного періоду 2022 року, подано видаткові накладні:

№ 3009-004 від 30 вересня 2022 року (а. с. 140), № 2610-0007 від 26 жовтня 2022 року (а. с. 140), № 0607-0013 від 06 липня 2022 року (а. с. 140 зворот), № 1507-0004 від 15 липня 2022 року (а. с. 140 зворот), № 2107-0005 від 21 липня 2022 року (а. с. 141), № 2809-0004 від 28 вересня 2022 року (а. с. 141), № 0509-0008 від 05 вересня 2022 року (а. с. 141 зворот), № 2809-0010 від 28 вересня 2022 року (а. с. 141 зворот), № 0106-0009 від 01 червня 2022 року (а. с. 142), № 2006-0004 від 20 червня 2022 року (а. с. 142), № 1606-0009 від 16 червня 2022 року (а. с. 142 зворот), № 2406-0001 від 24 червня 2022 року (а. с. 142 зворот), № 2806-0001 від 28 червня 2022 року (а. с. 143), № 2706-0002 від 27 червня 2022 року (а. с. 143), № 2706-0009 від 27 червня 2022 року (а. с. 143 зворот), № 2306-0014 від 23 червня 2022 року (а. с. 143 зворот, № 1205-0013 від 12 травня 2022 року (а. с. 144), № 2505-0004 від 25 травня 2022 року (а. с. 144), № 2505-0006 від 25 травня 2022 року (а. с. 144 зворот), № 2005-0003 від 20 травня 2022 року (а. с. 144 зворот), № 1404-0011 від 14 квітня 2022 року (а. с. 145).

Також надано банківську виписку по № НОМЕР_1 в АТ «Райфайзен банк» за 2022 рік (а. с. 132-135) та п`ять видаткових накладних на придбання щебню та цементу, а саме: № с1010-001 від 10 жовтня 2022 року (а. с. 126), № ю2009-002 від 20 вересня 2022 року (а. с. 126), № ю2508-005 від 25 серпня 2022 року (а. с. 126 зворот), № ю2306-003 від 23 червня 2022 року (а. с. 126 зворот), № с1105-001 від 11 травня 2022 року (а. с. 127).

Щодо звітного періоду 2023 року, подано видаткові накладні, зокрема: № 2303-0006 від 23 березня 2023 року (а. с. 138), № 1603-0002 від 16 березня 2023 року (а. с. 138), № 2408-0006 від 24 серпня 2023 року (а. с. 138 зворот), № 2012-0001 від 20 грудня 2023 року (а. с. 138 зворот) та № 3008-0004 від 30 серпня 2023 року (а. с. 139).

Позивачем також за вказаний рік надано банківську виписку по рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «Райфайзен банк» за 2023 рік (а. с. 128-131) та чотири видаткові накладні на придбання щебню та цементу для виготовлення виробів з бетону, а саме: № ю2007-001 від 20 липня 2023 року (а. с. 125), № с2106-001 від 21 червня 2023 року (а. с. 125), № ю0504-001 від 05 квітня 2023 року (а. с. 125 зворот), № с0304-001 від 03 квітня 2023 року (а. с. 125 зворот).

Проаналізувавши вказані документи, суд апеляційної інстанції вважає, що такі підтверджують продаж товарів, зокрема: пісок, піддони, фарби для бетону, пісок, автопослуги, квітники, решітки, бордюри, урни для сміття, що відповідає основному виду економічної діяльності позивача. Однак, такі документи не підтверджують використання позивачем у 2021, 2022 та 2023 роках спірних об`єктів нерухомого майна за функціональним призначенням, а є лише доказом постачання платника податку товару в межах здійснення своєї господарської діяльності.

Стосовно наданих позивачем видаткових накладних на придбання щебню та цементу з метою виробництва виробів з бетону, то суд апеляційної інстанції зауважує, що такі надано лише за 2022 та 2023 роки. Крім цього, доказів використання придбаної сировини у виробництві виробів з бетону в спірних об`єктах не представлено.

Також, позивачем надано протоколи результатів випробувань виробів бетонних тротуарних та блоків бетонних стінових на відповідність вимогам ДСТУ, однак, такі протоколи стосуються зразків продукції, які було відібрано станом на 01.07.2009. При цьому, протоколів результатів випробувань бетонних виробів позивача у 2021, 2022 та 2023 суду не надано.

Крім цього, позивача подано сертифікат № UA1.041.0002353-11 про відповідність продукції вимогам ДСТУ Б.В.1.4-1.01, який видано ДП «Тернопільстандартметрологія» на підставі протоколів випробувань виробів № 215с від 29.12.2010 та № 0052-П 04.06.2010 щодо блоків рядових порожнистих, однак термін дії такого сертифікату закінчився 12.01.2012, натомість інших сертифікатів про відповідність продукції, зокрема ДСТУ Б В.2.7-176:2008 Будівельні матеріали. Суміші бетонні та бетон. Загальні технічні умови, які були чинні у 2021, 2022 та 2023 не надано.

Стосовно покликання позивача на податкові декларації платника єдиного податку, які надані у підтвердження обставин виробництва у цехах виробів з бетону, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 46.1. статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт це документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Тобто, податкова декларація не є документом, що підтверджує виробництво тієї чи іншої продукції, а лише стосується відображення відомостей, необхідних для здійснення адміністрування та сплати загальнообов`язкових платежів до відповідного бюджету.

Покликання позивача на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 у справі № 500/3761/20 та від 08.02.2021 у справі № 500/4208/20, які набрали законної сили, якими задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 за аналогічних обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки правовідносини хоча і виникли між тими самими сторонами, однак стосуються інших періодів нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, проаналізувавши наведені вище документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правові підстави для звільнення позивача від податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за періоди 2021-2023 років відсутні, оскільки позивачем не підтверджено безпосереднє використання належних йому об`єктів нерухомості, які є будівлями промисловості, у своїй підприємницькій діяльності з врахуванням виду здійснюваної ним діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено здійснення у 2021, 2022 та 2023 роках промислового виробництва бетонних виробів з використанням спірних будівель, а тому ОСОБА_3 не має права на пільгу, передбачену пунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 500/6553/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 12.06.25