Справа № 500/5481/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5481/24 пров. № А/857/3767/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання : Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Тернопільській області, Акціонерного товариства СЕНС БАНК на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (ухвалене головуючим-суддею Юзьківим М.І., час ухвалення рішення 10 год 14 хв у м. Тернополі, повний текст судового рішення складено 16 грудня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерного товариства СЕНС БАНК) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерного товариства СЕНС БАНК(далі - АТ СЕНС БАНК, третя особа), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) ГУ ДПС №5 від 03.06.2024, яким до нього застосовано штрафні санкції в розмірі 340 грн, №5 від 03.06.2024, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 266203,44 грн, в тому числі 212962,75 грн основного зобов`язання та 53240,69 грн штрафних санкцій та №5 від 03.06.2024, яким йому було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 22183,63 грн, в тому числі 17746,90 грн основного зобов`язання та 4436,73 грн штрафних санкцій.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС та АТ СЕНС БАНК подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ГУ ДПС зазначає, що згідно отриманої відповіді від АТ СЕНС БАНК №14235-46/2024 від 21.03.2024, фізичну особу ОСОБА_1 було повідомлено під підпис особисто, що він належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про обов`язок сплатити податок з доходів фізичних осіб з прощеної основної заборгованості за Кредитами та відобразити такий дохід у річній податковій декларації. Також, у вищевказаному листі зазначено, що АТ СЕНС БАНК повідомили платника податку боржника ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо анулювання частини заборгованості. На підтвердження викладеної позиції посилається на те, що до матеріалів справи представником позивача було долучено постанову Верховного Суду від 26.04.2023 по справі №752/15699/19, у якій серед іншого зазначено : У постанові Київського апеляційного суду від 01.02.2021 по справі №755/27099/14 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №755/27099/14 таким, що не підлягає виконанню, судом було встановлено, що AT Укрсоцбанк надало ОСОБА_1 довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу за договором невідновлювальної кредитної лінії від 12.09.2008 за №770/11-504. Наведені обставини дають підстави для висновку, що зобов`язання ОСОБА_1 за вказаним договором є припиненими на підставі ст.605 ЦК України і цей факт сторонами не заперечується, а тому відсутні правові підстави для визнання цього зобов`язання припиненим у судовому порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ СЕНС БАНК зазначає, що позивач у липні 2019 року подаючи позовну заяву про припинення зобов`язань за кредитними договорами чітко знав, що банком було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом реєстрації права власності та прощено борг, оскільки саме у даному листі повідомлялось про звернення стягнення на предмет іпотеки та прощення боргу. Вказані обставини спростовують висновки суду щодо відсутності підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про прощення боргу, оскільки йому направлялось повідомлення в липні 2019 року, а тому банком виконано всі умови належного повідомлення боржника про анулювання боргу.

У відзиві на апеляційні скарги позивач просить залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представницю відповідача Муровану І.Я. та представника третьої особи Панченко Д.В., які підтримали апеляційні скарги, представника позивача Гураль Р.В., який заперечив проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДПС №696-п від 25.03.2024 про проведення документальної невиїзної перевірки, головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС було проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, результати якої відображені в Акті №5890/19-00-24-05/ від 08.05.2024.

Відповідно до висновків Акту перевірки, за результатами контрольного заходу були встановлені порушення аб.д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.167, ст.179 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага у 2019 році в сумі 212962,75 грн, п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, внаслідок чого донараховано військовий збір за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2019 рік в сумі 17746,90 грн, п.п.49.18.4 п.48.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, до ГУ ДПС не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік.

Як слідує з Акту перевірки, підставою для прийняття рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки стали дані ЦБД ДРФО, дані ГУ ДПС по формі 1-ДФ, відповідь АТ СЕНС БАНК №14235-46/2024 від 21.03.2024 (п.1.18 Акту).

Перевіркою правильності визначення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником податку встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 не подав до ГУ ДПС декларацію про майновий стан та отримані доходи за 2019 рік. Відтак, суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, яка підлягає сплаті платником податку за 2019 рік, ГУ ДПС здійснило самостійно.

Структуру загального річного оподатковуваного доходу за даними перевірки складає 1183126,41 грн списаної банком заборгованості.

При цьому, згідно відомостей ЦБД, ДРФО, ДПС України, АТ СЕНС БАНК не виступав податковим агентом при анулюванні фізичній особі ОСОБА_1 частини кредитної заборгованості у розмірі 1183126,41 грн (сума основного боргу (неповернутого кредиту) (п.2.2-2.5 Акту).

На підставі вказаного Акту перевірки ГУ ДПС були прийняті податкові повідомлення-рішення №5 від 03.06.2024, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 340 грн, №5 від 03.06.2024, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 266203,44 грн, в тому числі 212962,75 грн основного зобов`язання та 53240,69 грн штрафних санкцій, №5 від 03.06.2024, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 22183,63 грн, в тому числі 17746,90 грн основного зобов`язання та 4436,73 грн штрафних санкцій.

Вважаючи оспорювані ППР протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що визначена заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.03.2014 по справі №607/23576/13-ц сума кредитної заборгованості за кредитним договором №770/11-504 від 12.09.2008 у розмірі 500288,69 грн, що за офіційним курсом НБУ складає 49047,91 доларів США, з яких 34015,25 доларів США основна сума боргу, є остаточною та не підлягає перерахунку. Крім того, оскільки, банк використав право звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання за вищевказаним договором є припиненими у зв`язку із набуттям банком права власності на предмет іпотеки. При цьому, суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.04.2023 по справі №752/15699/19.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Спір у даній справі виник у зв`язку із нарахуванням податкових зобов`язань в результаті отриманого позивачем додаткового блага у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008, укладеного між позивачем та АТ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ СЕНС БАНК.

Щодо нарахування позивачу оспорюваними ППР грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафу за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.162.1 ст.162 ПК України, платниками податку з доходів фізичних осіб є : фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно п.п.14.1.47, 14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до абз.д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді : основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи ПК України).

Згідно п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Колегія суддів зазначає, що при списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом, включаючи проценти, як плату за отриману послугу з користування наданими коштами. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

При цьому, наведене правило застосовується за наявності двох умов : 1) кредитор належним чином має повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, надання повідомлення боржнику під підпис особисто); 2) кредитор має включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно листа банку №14235-46/2024 від 21.03.2024, який адресований ГУ ДПС та був підставою для проведення перевірки, АТ СЕНС БАНК, як правонаступник всього майна, прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк, у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за 2019 рік відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу 126 у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності ОСОБА_1 на суму 1183126,41 грн. При цьому, наявна у матеріалах справи копія листа не містить підпису посадової особи банку.

Згідно протоколу №112/ОРК від 27.03.2019 в рамках делегованих правлінням АТ Укрсоцбанк повноважень (протокол Правління) №19 від 20.02.2019 банком було прийнято рішення про дозвіл участі ОСОБА_1 у програмі DEBT SETTLEMENT.

Згідно п.1.2, 1.3 протоколу, вирішено дозволити прийняти на баланс предмет іпотеки, який виступає забезпеченням по кредиту за відповідною вартістю майна, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, на підставі статті 37 Закону України Про іпотеку. Право власності на зазначені в Додатку №1 предмети іпотеки оформити/зареєструвати за АТ Укрсоцбанк.

Відповідно до п.1.7 протоколу, вирішено списати прийняті на баланс Банку предмети іпотеки з рахунків обліку забезпечення та зменшити заборгованість Позичальників за відповідними договорами кредиту та вартість прийнятої на баланс нерухомості (за вартістю оцінки суб`єкта оціночної діяльності), згідно Додатку 1, після виконання п.1.3 даного рішення.

Пунктом 1.8 визначено, що після виконання п.1.3, 1.7 даного рішення, звільнити в повному обсязі Позичальників від подальшого виконання зобов`язань за договорами кредиту (зазначеними в додатку 1) та повідомити Позичальників про таке звільнення шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення щодо анулювання (прощення) залишку заборгованості.

У додатку 1 до протоколу №112/ОРК від 27.03.2019 міститься інформація щодо кредитного договору №770/11-504 та позичальника ОСОБА_1 , предмета іпотеки (квартири загальною площею 129,8 кв.м, за адресою : АДРЕСА_1 ) та його вартості згідно оцінки у розмірі 1166076,00 грн.

Рекомендованим листом за трековим номером 949 ОСОБА_1 АТ Укрсоцбанк було направлено за вих. №826744 від 29.03.2019 довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, в якій повідомлено, що відповідно до ст.37 Закону України Про іпотеку, банк 22.03.2019 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення приватного нотаріуса Жовнір І.Т. №46137629 від 26.03.2019), а саме квартира АДРЕСА_2 , яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов Іпотечного договору від 12.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Василевич О.О., зареєстрованого в реєстрі за №4037 та Договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 1166076,00 грн.

Таким чином, після здобуття Банком права власності на Предмет іпотеки, залишок заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008 (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 22.03.2019 склав 4469851,04 грн.

У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону України Про іпотеку на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість прощено (анульовано) залишок заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008.

Відповідно до вимог ПК України, до складу річного доходу за 2019 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1183126,41 грн.

Отриманий дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором 1,5%, які відповідно до вимог чинного законодавства він самостійно повинен сплатити до Державного бюджету України.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, доказів рекомендованого повідомлення про вручення цього листа учасниками справи не надано та матеріали справи не містять, перевірити трекінг поштових відправлень на даний час не є можливим.

В контексті положень ч.2 ст.77 КАС України, відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би надати належні та достатні докази на підтвердження належного повідомлення боржника кредитором про прощення (анулювання) боргу.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення АТ СЕНС Банк позивачу повідомлення про прощення (анулювання) боргу, а також доказів щодо здійснення відповідних дій (претензійно-правової роботи) зі сторони Банку.

Також відсутні докази чи включено Банком анульований (прощений) борг позивача до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

На думку колегії суддів, за відсутності таких висновків, викладені в акті перевірки, не грунтуються на дійсних фактичних обставинах справи, є необґрунтованими, а відтак оспорювані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Також судом встановлено, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.03.2014 по справі №607/23576/13-ц з позивача було стягнуто на користь ПАТ Укрсоцбанк суму заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008 у розмірі 500288,69 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 346955,59 грн, нарахованих процентів у розмірі 119 824,50 грн та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 33508,60 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що 12.09.2008 між АКБСР Укрсоцбанк та ОСОБА_1 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 09.09.2023.

Крім того, матеріали справи містять постанову Верховного Суду від 26.04.2023 по справі 752/15699/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ Укрсоцбанк, правонаступником якого є АТ Альфа-Банк, ТзОВ Фінансова компанія Ел.Ен.Груп, ОСОБА_2 про визнання кредитних зобов`язань припиненими та визнання правочинів недійсними.

У вказаній постанові містяться посилання на встановлені судами попередніх інстанції такі фактичні обставини справи, зокрема, на укладення 12.09.2008 між АКБСР Укрсоцбанк та ОСОБА_1 договору невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504, для забезпечення виконання зобов`язань по якому, цього ж дня між сторонами основного договору було укладено договір іпотеки б/н, за умовами якого ОСОБА_1 передав в наступну іпотеку банку належну йому на праві власності чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Вартість предмету іпотеки, визначена за згодою сторін, встановлена у розмірі 162297 доларів США.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.03.2014 по справі №607/23576/13-ц позов ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк суму заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008 у розмірі 500288,69 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 346955,59 грн, нарахованих процентів у розмірі 119824,50 грн та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у розмірі 33508,60 грн.

26.03.2019 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І. Т. на підставі заяви ПАТ Укрсоцбанк було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким право власності на предметі іпотеки (чотирикімнатна квартира АДРЕСА_3 ) зареєстровано за АТ Укрсоцбанк.

Перехід права власності на вказану квартиру до банку у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 12.09.2008 визнається позивачем та третьою особою у заявах по суті справи.

Відтак, як слушно зауважив суд першої інстанції, ПАТ Укрсоцбанк використало право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Тобто, ПАТ Укрсоцбанк після набрання заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.03.2014 по справі №607/23576/13-ц законної сили, не мало правових підстав для нарахування відсотків та застосування штрафних санкцій за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначена вищевказаним заочним рішенням суду сума кредитної заборгованості за кредитним договором №770/11-504 від 12.09.2008, є остаточною та не підлягає перерахунку.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Статтею 600 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Відповідно до ст.605 ЦК України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки банк використав право звернення стягнення на предмет іпотеки, то зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008 є припиненими у зв`язку з набуттям банком права власності на предмет іпотеки.

Аналогічна правова оцінка щодо остаточного розміру заборгованості та припинення зобов`язань за кредитним договором №770/11-504 від 12.09.2008 наведена у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 по справі №752/15699/19.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки зобов`язання за договором невідновлювальної кредитної лінії №770/11-504 від 12.09.2008 між сторонами припинились у зв`язку із набуттям банком права власності на предмет іпотеки, а не у зв`язку із прощенням ОСОБА_1 основної суми кредитної заборгованості, то позивач не отримав дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню, а тому у нього відсутній обов`язок щодо сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору та подання декларації.

Більше того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження нарахування банком суми заборгованості, яка була прощена позивачу, коли та в якому розмірі вона виникла, до чи після набуття права власності на предмет іпотеки та ухвалення заочного рішення.

Посилання ГУ ДПС на постанову Київського апеляційного суду від 01.02.2021 по справі №755/27099/14 суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки такі не підтверджують факт належного повідомлення боржника про прощення боргу.

Отже, підводячи підсумок встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з відсутністю належних та достатніх доказів на підтвердження належного повідомлення банком боржника про прощення (анулювання) боргу та відсутності доказів, зокрема, розрахунку суми прощеного боргу, із зазначенням періоду та суми виникнення боргу, який було прощено.

При цьому, з урахуванням вимог ч.5 ст.77 КАС України, суд не повинен був самостійно збирати означені докази.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявності підстав для їх скасування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Тернопільській області та Акціонерного товариства СЕНС БАНК залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року по справі №500/5481/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 13.06.25