Справа № 946/3151/25
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/3151/25
Провадження № 2-а/946/116/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 1/4169 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що протокол № 1134 від 16.04.2025 року про адміністративне правопорушення, складений відносно позивача, не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Вважає, що даний протокол не може вважатись належним доказом по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що протокол не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, докази, на підставі яких уповноважена особа дійшла висновку про його винуватість. Це є грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, яка чітко визначає зміст протоколу про адміністративне правопорушення. У протоколі та постанові прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_2 », в той час як його справжнім прізвище є « ОСОБА_3 », вказана неточність ставить під сумнів законність складених документів та може призвести до неправильної ідентифікації особи, щодо якої ведеться провадження. Позивач не був належним чином повідомленим про необхідність оновлення облікових даних. В оскаржуваній постанові не вказана дата, час та місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У протоколі та постанові не було чітко сформовано суть правопорушення. Відповідач не довів, що був позбавлений можливості отримати самостійно облікові дані позивача.

В судове засідання представник позивач не з`явився, надав заяву від 12.06.2025 року про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надав відзив на адміністративний позов, яким просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що 16 квітня 2025 року, під час дії особливого періоду, воєнного стану та мобілізації о 16 год. 00 хв., до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції, за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 Е1754676 від 24.03.2025 року, було доставлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такого, що не оновив (уточнив) свої військово-облікові (персональні) дані. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На підставі цього був складений протокол про адміністративне правопорушення № 1134 від 16.04.2025 року стосовно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були доведені його права та обов`язки. Бажання отримати допомогу фахівця з права позивач не заявляв, бажання надати пояснення та зауваження під час складення протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 не виникало. Слід також зазначити, що під час складення протоколу позивачу було доведено про дату та час розгляду справи, а саме 19.04.2025 року. Під час розгляду адміністративної справи було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений законом строк не оновив (уточнив) свої облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 №3543-ХІІ та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №1/4169 від 19.04.2025 року.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З протоколу № 1134 про адміністративне правопорушення від 16.04.2025 року вбачається, що "16" квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції за зверненням Е 1754676 від 24.03.2025 був доставлений громадянин ОСОБА_1 як такий, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ. ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

Судом встановлено, що 19 квітня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_4 було прийнято постанову № 1/4169 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 21-10 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З постанови № 1/4169 від 19 квітня 2025 року вбачається, що "16" квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції за зверненням Е 1754676 від 24.03.2025 був доставлений громадянин ОСОБА_1 як такий, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ. ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, суб`єкт владних повноважень в протоколі та оскаржуваній постанові не зазначає до якої дати позивач зобов`язаний був оновити (уточнити) облікові (персональні) дані.

Згідно паспорту позивача його прізвище ОСОБА_3 , при цьому у протоколі № 1134 про адміністративне правопорушення від 16.04.2025 року та у постанови № 1/4169 від 19.04.2025 року, прізвище особи яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено як ОСОБА_2 , таким чином вказана неточність може призвести до неправильної ідентифікації особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності.

В силу ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суд зазначає, що стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

Судом встановлено, що у протоколі № 1134 про адміністративне правопорушення від 16.04.2025 року та у постанови № 1/4169 від 19.04.2025 року зазначено, що позивачем був порушений абзац 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Згідно абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин.

Таким чином, абзац 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ передбачає відповідальність резервістів, які проходять службу у військовому резерві.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було надано доказів, що позивач є резервістом, який проходить службу у військовому резерві.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Суб`єкт владних повноважень зазначивши у протоколі та оскаржуваній постанові, що позивач не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, зробив невірний висновок, що така бездіяльність порушує вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Відповідальність за не уточнення облікових даних передбачена абз. 6 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Тобто, опис обставин, не відповідає зазначеному нормативному акту, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

При цьому, суд самостійно не може змінити правову кваліфікацію бездіяльності позивача, яка була зазначена суб`єктом владних повноважень у протоколі та оскаржуваній постанові

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку.

Також, суд звертає увагу, що правова процедура розгляду проваджень в справі про адміністративні правопорушення спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися вимог актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року).

При цьому, Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 04 квітня 2011 року № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Суд зазначає, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що оскаржувана позивачем постанова винесена не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені КУпАП, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову № 1/4169 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 1/4169 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 19 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар