Справа № 260/8434/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/8434/24 пров. № А/857/11314/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 260/8434/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Маєцькою Н.Д. в м. Ужгороді в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, РТЦК) про визнання протиправним взяття на військовий облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року змінити в частині мотивів викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що визнаючи постановку на облік позивача на військовий облік військовозобов`язаних незаконною, суд першої інстанції обмежився формальним описом позиції сторін, не надавши детального аналізу змісту наданих доказів. Зазначає, що позивач не підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних. Також зауважує щодо розбіжності даних з офіційного мобільного застосунку Міністерства оборони України «РЕЗЕРВ+» та поданих документів відповідачем на виконання ухвали суду першої інстанції.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 05 грудня 2023 року № 236 о/с позивача призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ГУ НП в Закарпатській області та присвоєно спеціальне звання рядовий поліції.

Відповідно до військово-облікового документу, сформованого 17 липня 2024 року у застосунку «Резерв +», наявні відомості про перебування позивача на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , категорія обліку «призовник».

Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області супровідним листом від 27 червня 2024 року № 1139/106/03/2-2024 надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_4 список та інші матеріали для взяття на військовий облік військовозобов`язаних працівників Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до вищевказаного списку вбачається, що за порядковим номером 3 містяться відомості щодо ОСОБА_1 , категорія військового обліку «призовник». Відповідно до відмітки Мукачівського РТЦК ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних 01 липня 2024 року.

Відповідно до копії витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 24 липня 2024 року № 152 о/с «По особову складу» позивача відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 8 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо взяття на військовий облік військовозобов`язаних, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що взяття позивача на військовий облік здійснено не у відповідності до вищенаведених норм законодавства, оскільки позивач взятий на військовий облік без проходження військово-лікарської комісії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому такий продовжувався і діє станом на даний час.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку;

2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

З матеріалів справи встановлено, що позивач взятий на військовий облік військовозобов`язаних 01 липня 2024 року, на підтвердження чого надає витяг зі списку військовозобов`язаних працівників Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, які підлягають взяттю на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач, в обґрунтування правомірності взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних, посилається на абзац другий підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі Закон № 3633-ІХ).

Так, відповідно до цієї правової норми під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни чоловічої статі, які мають спеціальні звання (класні чини) та проходять службу в Національній поліції України, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Національному антикорупційному бюро України, органах прокуратури, центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання.

Також встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 05 грудня 2023 року № 236 о/с позивача призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ГУ НП в Закарпатській області та присвоєно спеціальне звання рядовий поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 24 липня 2024 року № 152 о/с «По особову складу» позивача відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 8 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач мав спеціальне звання та на момент взяття на військовий облік перебував на службі в ГУ НП в Закарпатській області, то на нього поширювалися вимоги абзацу другого підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ.

Також колегія суддів зазначає, що до позивача, як працівника поліції, повинні застосовуватися спеціальні норми, а не загальні, на які останній покликається в апеляційній скарзі, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а загальні норми підлягають застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок № 1487).

Відповідно до пункту 81 Порядку № 1487 взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1- цього Порядку та підпункті 10-1пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

Відповідно до пункту 66 Порядку № 1487 щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яких прийнято на службу до Національної поліції, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, БЕБ, органів і підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби, особи, відповідальні за ведення військового обліку у зазначених органах, надсилають повідомлення про зміну облікових даних (додаток 4) у семиденний строк до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів за місцем перебування призовників, військовозобов`язаних та резервістів на військовому обліку разом із витягами з наказів про прийняття таких осіб на службу.

Державні органи, визначені у пункті 66 цього Порядку, органи військового управління (органи управління), військові частини, підрозділи інших військових формувань ведуть персональний військовий облік на загальних засадах (пункт 67 Порядку № 1487).

Аналізуючи вищевикладені норми, колегія суддів зазначає, що відповідач діяв правомірно, змінивши в облікових документах категорію обліку позивача з призовника на військовозобов`язаного без особистої присутності ОСОБА_2 .

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що, визнаючи протиправними дії відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що взяття позивача на військовий облік здійснено не у відповідності до вищенаведених норм законодавства, оскільки позивач взятий на військовий облік без проходження військово-лікарської комісії.

Дана обставина та висновки суду першої інстанції не заперечуються апелянтом та не є, відповідно, предметом апеляційного оскарження.

В той же час апеляційний суд, згідно положень частин першої-третьої статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо покликань апелянта на розбіжності даних з офіційного мобільного застосунку Міністерства оборони України «РЕЗЕРВ+» та поданих відповідачем документів на виконання ухвали суду першої інстанції (розбіжність дати поставлення на військовий облік), колегія суддів зазначає. що технічні помилки (описки, арифметичні помилки тощо) в судових документах або інших паперах, що подаються в суд, не впливають на зміст цих документів, якщо вони не змінюють суттєвої інформації. Тобто, несуттєві помилки, що не впливають на суть справи, не є підставою для відхилення документа або скасування рішення.

Формальні (несуттєві) помилки, до таких помилок відносять технічні помилки, описки, а також помилки, що стосуються оформлення документів. Не впливають на зміст помилки, якщо така не змінює суть документа, не змінює наявні факти чи обставини, і не впливає на суть справи, вона вважається формальною і не впливає на дійсність документу.

Розбіжність дати є технічною помилкою та у сукупності з наданими документами ГУ НП в Закарпатській області та ІНФОРМАЦІЯ_2 ніяким чином не вказує на ознаки фальсифікації, як це зазначає апелянт.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 260/8434/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк