Справа № 214/2652/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 року м. Дніпросправа № 214/2652/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року

у адміністративній справі № 214/2652/25 за позовом Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Узбекистан, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року задоволено адміністративний позов Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Узбекистан, та затримано і поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, а рішення суду допущено до негайного виконання

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його не відповідності нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що при розгляді даної справи було суттєво порушено його права оскільки не було враховано, що він: перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 ; страждає захворюванням яке перешкоджає його перебуванню в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні; а під час розгляду даної справи було порушено його права, оскільки про розгляд справи він не повідомлявся, у нього не з`ясовувалися питання чи повністю він розуміє українську мову і чи потрібно йому надати перекладача та правову допомогу. За наведених обставин відповідач вважає, що його примусове видворення призведе до втручання в право на сімейне життя без належних та допустимих доказів на підтвердження того, що таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, наголошуючи на законності та обґрунтованості прийнятого у цій справі рішення суду першої інстанції

Присутні у судовому засіданні відповідач та його представник, а також представник позивача надали свої пояснення та підтримали своїх позиції у цій справі, вислухавши які суд апеляційної інстанції обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив повноту встановлення судом фактичних обставин та їх юридичну оцінку і застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , востаннє прибув з Республіки Узбекистану на територію України 09.06.2024 і з того часу не виїжджав, що підтверджується паспортом громадянина Республіки Узбекистану для виїзду за кордон НОМЕР_1 , що був виданий 28.05.2024 та є дійсним до 27.05.2034 (а.с.6).

Протоколом серії ПР МДН №006523 від 28.09.2024 було зафіксовано порушення ОСОБА_4 законодавства України, допущеного внаслідок перевищення ним встановленого строку перебування в Україні, а саме на 22 дня, що є порушенням вимог ч.1 і ч.3 ст.3, п.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що кваліфіковано за ч.1 ст.203 КУпАП (а.с.17), а за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН №006523 від 28.09.2024, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн в дохід держави (а.с.18), яка була оскаржена відповідачем до суду і рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2024 у справі №214/8680/24 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а рішення сужу набрало законної сили. (а.с.14-15)

Станом на 26.03.2025 ОСОБА_4 штраф не сплачено, а тому постанову про накладення до адміністративного стягнення МДН 006523 від 28.09.2024 Відділом №11 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 05.02.2025 було направлено до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі до примусового виконання (а.с.12).

Як з`ясовано за матеріалами справи, 28.09.2024 року начальником Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення «про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства» (а.с.8-9) за змістом якого громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зобов`язано залишити територію України у термін до 07.10.2024. З зазначеним рішенням ОСОБА_5 був ознайомлений під розпис та надав 28.09.2024 року власноручно написане пояснення, яким підтвердив факт не оформлення ним документів про право проживання на території України та свою обізнаність про проживання на території України з 09.09.2024 року нелегально, а також зобов`язався виїхати з території України протягом десяти днів (а.с.11).

У зв`язку з тим, що громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_3 не виконав у добровільному порядку зобов`язання залишити територію України у визначений рішенням від 28.09.2024 року термін, 26.03.2025 року ГУ ДМС України у Дніпропетровській області було винесено рішення № 6 про примусове видворення відповідача з території України, з яким відповідач був ознайомлений 26.03.2025 року під розпис (а.с.19-20).

Вже 27.03.2025 року Відділом №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області було подано до суду адміністративний позов з відповідними додатками до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Узбекистан (а.с.1-5, 26, 27), копію якого отримано відповідачем під розписку 26.03.2025 року (а.с.25).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції проаналізувавши положення: ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 2023 р. № 979); укладеного між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грузії Угоди про взаємне скасування візових вимог, яка затверджена постановою КМУ № 1048 від 12 грудня 2018 року та набрала чинності для України 01 березня 2019 року, в якій закріплено, що громадяни держави однієї Сторони в`їжджають, виїжджають, прямують транзитом та перебувають на території держави іншої Сторони без віз за умови, що тривалість їх перебування не перевищує 90 (дев`яноста) днів протягом 180 (ста вісімдесяти) днів, використовуючи пункти пропуску через кордон, відкриті для міжнародного сполучення, на підставі дійсних проїзних документів, перелік яких наведено в Додатку до цієї Угоди; п.4 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців ,які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 20.07.2015 року № 884,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 серпня 2015 року за № 944/27389, яким визначено, що під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України); Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28 серпня 2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186 обґрунтовано звернув увагу та детального обговорив усі обставини стосовно перебування ОСОБА_1 на території України та його ухилення від виїзду з України і порушення тим самим правил перебування іноземців на території України, які стосуються у тому числі і:

- притягнення громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №006523 від 28.09.2024 за порушення міграційного законодавства, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП - до відповідальності постановою про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН №006523 від 28.09.2024 у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

- вирішення Відділом №11 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області питання про примусове повернення з України громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням № 6 від 28.09.2024, яке не оскаржувалось у встановленому чинним законодавством порядку

За наведених вище норм чинного законодавства та вищеописаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого у цій справі висновку, що відповідач порушив правила перебування іноземців нa території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого як «нелегальний мігрант» визначена у п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а тому, враховуючи, що громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: тривалий час перебуває на території України, без документів на право проживання в Україні та не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні, судом першої інстанції правильно наголошено, що відповідач порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»), а оскільки у відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні та законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів, а також забезпечення свого перебування та проживання на території України, у даному випадку існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

За вказаних обставин та виходячи з положень: ч.3 і ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; абзаців першого та другого ч.1 і ч.11 ст.289 КАС України; підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР на переконання колегії суддів суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги грубе порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Відділу №11 у місті Кривому Розі ГУДМС у Дніпропетровській області у цій справі.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідач перебуває на території України без законних підстав своїми діями у вказаний спосіб порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а відсутність у громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 документу, що дає право на виїзд з України та відсутність у нього законних підстав для працевлаштування в Україні і законних джерел надходження коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням на території України, його небажання у добровільному порядку виконувати вимоги про повернення до країни походження або третьої країни в сукупності свідчить про наявність законних підстав для затримання і поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення видворення його за межі території України. Доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції не спростовуються, а є лише власним розумінням спірних у цій справі правовідносин та нерозуміння норм матеріального права, якими вони регулюються, що не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун