Справа № 520/1493/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Григоров Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 р. Справа № 520/1493/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/1493/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД" (надалі - позивач, ТОВ "НОВАКС ТРЕЙД" ) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також відповідач), у якій позивач просив:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02.10.2024р. № 2 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАКС ТРЕЙД» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02.10.2024р. № 2 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАКС ТРЕЙД» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12000 грн.

Головне управління Державної податкової служби в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу, вважає, що судом порушено норми матеріального права, а саме пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Посилаючись на висновки , викладенні у постановах Верховного Суду від 04.07.2024 у справі 520/5841/21, від 28.05.2024 у справі 280/1431/23. від 07.11.2019 у справі № 140/391/19, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 06.07.2022 у справі № 420/1242/21, від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21, від 19.07.2023 у справі № 520/11327/2020 та від 20.07.2023 у справі № 520/5288/21 вказує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 таким, що ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. А доводи та заперечення Апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні у відзиві , просить суд залишити апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи , що ГУ ДПС у Харківській області 21.08.2024р. було прийнято наказ № 3805-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» (). Підставами прийняття наказу було зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 ст. 80 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального), підпунктів 19-1.14, 19-1.1.16, 19-1.17. пункту 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, частини 1 ст. 16 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв , тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», частини 1 ст. 72 Закону України від 18.06.2024р. № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв , тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

За наслідками проведеної перевірки фахівцями контролюючого органу було складено акт фактичної перевірки від 02.09.2024р. № 41102/20-40-09-02-08/44626956 на автозаправній станції ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД», розташованій за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Піщанка, вул. Набережна, 1-Б (АЗС № 2Н), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, ч. 1, ч. 9 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

21.10.2024р. дане рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України та за наслідками оскарження рішенням ДПС України № 37846/6/99-00-06-03-01-06 від 18.12.2024р. залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність наказу про призначення фактичної перевірки вимогам законодавства та, відповідно, невідповідність проведеної перевірки вимогам законодавства, що має безпосереднім наслідком визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, яке було прийнято за наслідком такої перевірки.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо перевірки правильності висновків суду першої інстанції про дотримання податковим органом процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав її перевірки, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства або здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У постановах від 5 квітня 2023 року (справа № 200/1354/21-а), від 11 січня 2023 року (справа №160/2357/21), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 5 листопада 2018 року (справа №803/988/17), від 22 травня 2018 року (справа №810/1394/16), від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17) Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Щодо правового змісту підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України в контексті визначення підстави для проведення фактичної перевірки, а також застосування абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України в аспекті достатності відображення в змісті наказу підстав для її проведення, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2024 року у справі №280/1431/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, в яких зазначив, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

У зазначеній постанові суду Судова палата зосередила увагу на тому, що у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб. Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що у наказі №3805-п від 21 серпня 2024 року підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «На підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального) та підпунктів 19-1.1.4., 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 підпункту 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу У країни та частини 1 статті 16 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Тобто, у наказі №3805-п від 21 серпня 2024 року поряд із покликанням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, зазначено достатню підставу для призначення та проведення перевірки: «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального».

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність наказу про призначення фактичної перевірки вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2024 року у справі № 520/5841/21.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам стосовно суті виявлених порушень, що виникли між сторонами, колегія суддів враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи, Актом перевірки від 02.09.2024р. № 41102/20-40-09-02-08/44626956 встановлено порушення позивачем пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме не подано довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі № 1020059 з 02.02.2023 до 13.02.2023;

ч.1 ч.9 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального", а саме зберігання пального з 02.02.2023 по 13.02.2023 на акцизному складі з уніфікованим номером № 1020059 за адресою вул. Набережна, буд.1-б, с. Піщанка, Новомосковський район Дніпропетровська область без відповідної ліцензії.

Згідно підпункту 14.1.212 статті 14 ПК реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Пунктом 231.1 статті 231 Податкового кодексу України визначено, що платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Пунктом 231.3 статті 231 ПК визначено, що акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.

Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:

Розпорядник акцизного складу/розпорядник акцизного складу пересувного - отримувач пального або спирту етилового зобов`язаний зареєструвати другий примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після реєстрації першого примірника такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний.

Відповідно пп. 14.1.6 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження. зберігання, реалізації пального.

Так, відповідно до п.230.1.3 ст.230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Відповідно до п.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Відповідно ч. 9 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Позиція позивача мотивована тим, що акцизні накладні форми "П" продавця пального від 01.02.2023 №№ 20, 21, 22, 23, 24, зареєстровані 02.02.2023 у Єдиному реєстрі акцизних накладних зареєстровані передчасно, оскільки ТОВ "Новакс трейд" отримало пальне від продавця 14.02.2023, про що свідчить видаткова накладна №16 від 14.02.2023 та ТТН від 14.02.2023. Передчасна реєстрація 02.02.2023 других примірників безтоварних акцизних накладних від 01.02.2023 сталася внаслідок помилки посадової особи позивача, яка зареєструвала ці акцизні накладні до оформлення документів щодо фактичного отримання пального покупцем.

Матеріалами справи встановлено, що постачальником нафтопродуктів ТОВ "Новакс Трейд" у перевіряємому періоді було ТОВ "Орас Плюс", договір поставки від 27.01.2023 № НП27-01;

З 02.02.2023 ТОВ "Новакс Трейд" для здійснення господарської діяльності на акцизному складі з уніфікованим номером - 1020059 використовує резервуари №№ 1/1020059, 2/1020059, 3/1020059, 4/1020059 обладнані рівнемірами.

ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» отримало від TOB «ОРАС ПЛЮС» код 44094999 відповідно акцизним накладним від 01.02.2023 зареєстрованим у Єдиному реєстрі акцизних накладних на акцизний склад з уніфікованим номером - 1020059 Важки дистиляти (газойлі) (Код УКТЗЕД ) у кількості 14012,08 літрів (акцизні накладні від 01.02.2023 №20 та №22) та Бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше: інші бензини (Код УКТЗЕД ) у кількості 13000,17 літрів ( акцизні накладні від 01.02.2023 № 2 Т№24, №23).

ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» 02.02.2023 зареєстровано другі примірники акцизних накладних на акцизний склад з уніфікованим номером - 1020059.

Після реєстрації акцизного складу № 1020059 з 02.02.2023 до 13.02.2023 ТОВ "Новакс Трейд" довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі не подавалися.

За встановлених обставин та досліджених матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач (розпорядник акцизного складу) не забезпечив своєчасне подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, у зв`язку з цим до нього було правомірно застосовано штрафні санкції (за кожний неподаний електронний документ).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що акцизні накладні продавця пального ТОВ "ОРАС ПЛЮС від 01.02.2023 №№ 20, 21, 22, 23, 24 про надходження пального на акцизний склад покупця ТОВ "НОВАКС ТРЕЙД" є безтоварними через те, що складені та зареєстровані у Єдиному реєстрі акцизних накладних без оформлення видаткової та товарно- транспортної накладних, з огляду на те, що акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового. Таким чином оформлення таких накладних свідчить про факт поставки позивачу пального, а тому доводи позивача про отримання пального лише 14.02.2023 є безпідставними.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2300018 терміном дії з 14.02.2023 до 14.02.2028.

Пальне на акцизний склад з уніфікованим номером - 1020059 Важки дистиляти (газойлі) (Код УКТЗЕД ) у кількості 14012,08 літрів (акцизні накладні від 01.02.2023 №20 та №22) та Бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше: інші бензини (Код УКТЗЕД ) у кількості 13000,17 літрів ( акцизні накладні від 01.02.2023 № 21, №24, №23) отримане 02.02.2023 зберігалось до 13.02.2023 на акцизному складі з уніфікованим номером - 1020059 за адресою вул. Набережна, буд. 1-Б, с. Піщанка Новомосковський район, Дніпропетровська область без відповідної ліцензії, що є порушенням ч. 1, ч. 9 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального".

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області №2 від 02.10.2024 року, яким за порушення вимог підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України до ТОВ "Новакс Трейд" застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 12 000 грн.

Таким чином, підсумовуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, враховано не всі обставини справи, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 по справі № 520/1493/25 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог КТовариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло