Справа № 240/20551/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/20551/24

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, в якій позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати її дитині щомісячної грошової допомоги відповідно до статті 37 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ);

- зобов`язати відповідача провести з 21 квітня 2024 року перерахунок та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-ХІІ, в розмірі, що дорівнює 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що її дитина проживає в місті Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Вважає, що після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 її дитина має право на щомісячне отримання грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XII.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини суд не повідомив.

Відповідно до даних підсистеми "Електронний суд", ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи від 10 грудня 2024 року доставлено в Електронний кабінет Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області 10 грудня 2024 року о 22:21 год., про що судом отримано повідомлення 11 грудня 2024 року о 08:35 год.

Пунктом 2 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. За правилами абзацу 2 пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Аналіз норм Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, у системному зв`язку з положенням пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України дає підстави для висновку, що оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс Електронного кабінету ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання процесуальних документів за допомогою підсистем ЄСІТС "Електронний кабінет" та "Електронний суд" є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення (ухвала Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року у справі №420/32853/23).

Отже, ухвала від 10 грудня 2024 року про відкриття провадження у цій справі вважається врученою Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області 11 грудня 2024 року.

Окрім того, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлено відповідачу поштовим зв`язком та вручено 17 грудня 2024 року, що підтверджується доказами в матеріалах справи (корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 047).

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

ОСОБА_2 зареєстрована у встановленому законом порядку та фактично проживає у місті Овруч Житомирської області, що підтверджується довідкою від 21 жовтня 2024 року № 3009, виданою виконавчим комітетом Овруцької міської ради, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітньої дитини звернулась до відповідача із заявою щодо призначення щомісячної грошової допомоги її дитині у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII, у відповідь на яку Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області листом від 06 серпня 2024 року № 07/09-10/510-Ф повідомило позивачку про те, що її дитина перебувала до 2015 року на обліку в управлінні згідно з базою даних отримувачів допомоги. Також відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування і виплати вказаної грошової допомоги, оскільки кошти на виплату допомоги, передбаченої статтю 37 Закону № 796-XII, Управлінню виділені не були.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 37 Закону № 796-XII (в редакції Закону від 09 липня 2007 року) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 №76-VIII стаття 37 Закону № 796-XII була виключена.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 такі зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

В Додатку 1 до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, населений пункт (місто Овруч), в якому проживає дитина позивачки, зазначений як населений пункт, жителям якого виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства як у зоні гарантованого добровільного відселення.

Ця адміністративна справа є типовою щодо зразкової справа № 240/4946/18 (номер провадження Пз/9901/56/18), а відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У рішенні від 21 січня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18 Верховний Суд зробив правовий висновок, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 та статті 37 Закону № 796-XI громадяни, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, мають право на нарахування та виплату з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону № 76-VІІІ, щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796-XI в розмірі, що дорівнює 40 % від мінімальної заробітної плати встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У цьому ж рішенні Верховний Суд визнав необґрунтованими посилання відповідача на відсутність коштів на проведення соціальних виплат у зв`язку з незапланованістю видатків за цією бюджетною програмою вказавши на те, що така бездіяльність відповідача порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном, оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, тому органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд зауважив на тому, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (Рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

У постанові від 11 грудня 2019 року у цій же зразковій справі Велика Палата Верховного Суду, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обчислення розміру щомісячної грошової допомоги, резюмувала, що з набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі - № 1774-VІІІ), яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати дитині позивачки щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII.

Як вже йшлося, згідно з усталеною позицією ЄСПЛ (зокрема, у справі "Сук проти України", пункт 24 Рішення від 10 червня 2011 року), про що також зауважував і Верховний Суд ухвалюючи рішення у зразковій справі № 240/4946/18, відсутність бюджетного призначення коштів не може бути правовою підставою для невиконання зобов`язань, вимога щодо виплати яких ґрунтувалась на чіткому положенні національного законодавства.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин цієї справи, ефективним способом захисту порушеного права дитини позивачки суд уважає зобов`язання відповідача провести з 21 квітня 2024 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги відповідно до статті 37 Закону № 796-XII у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки згідно з ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позивачку звільнено від сплати судового збору та враховуючи відсутність документально підтверджених понесених позивачкою судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Івана Франка, буд. 5, м. Коростень, Житомирська область, 11501, ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21 квітня 2024 року щомісячної грошової допомоги відповідно до статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області провести ОСОБА_2 з 21 квітня 2024 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

12.06.25