Справа № 320/3575/24
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року справа №320/3575/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів які полягають у відмові надати ОСОБА_1 належним чином посвідчені копії документів на Запит на отримання публічної інформації від 22.08.2023 р.;

???- зобов?язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, надати ОСОБА_1 належним чином посвідчені копії документів на Запит на отримання публічної інформації від 22.08.2023 р., а саме:

- копію Листа Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, від 03.08.2023 р. щодо розірвання Договору про управління активами (майном) від 08.06.2022 р.

- копію Листа Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, від 03.08.2023 р. щодо розірвання Договору про управління активами (майном) від 13.06.2022 р.

- копії Документів, які досліджувались Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, під час здійснення перевірки, за результатом якої прийнято рішення про розірвання Договору про управління активами (майном) від 08.06.2022 р.

- копії Документів, які досліджувались Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, під час здійснення перевірки, за результатом якої прийнято рішення про розірвання договору про управління активами (майном) від 13.06.2022 р.

- копію Довідки за результатами здійснення контролю ефективності управління активами у формі камеральної перевірки № 163-к/ 23 від 31.07.2023 р.

- копію Довідки за результатами здійснення контролю ефективності управління активами у формі камеральної перевірки № 164-к/23 від 31.07.2023 р.

- копії Інших документів, прийнятих Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, за результатами камеральної перевірки, за результатом якої прийнято рішення про розірвання Договору про управління активами (майном) від 08.06.2022 р.

- копії Інших документів, прийнятих Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, за результатами камеральної перевірки, за результатом якої прийнято рішення про розірвання Договору про управління активами (майном) від 13.06.2022 р..

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що при зверненні Позивачки до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів із Запитом на отримання публічної інформації, відповідач відмовив у наданні запитуваної інформації у зв`язку з тим, що інформація віднесена до категорії з обмеженим доступом, у зв`язку з цим відсутні правові підстави для надання відомостей, що становлять службову таємницю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано до суду відзив у якому останній просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів із Запитом на отримання публічної інформації.

Запит від 22.08.2023 р. було надіслано у зв`язку з тим, що із засобів масової інформації Позивачу стало відомо, що 03.08.2023 р. Відповідач повідомив ТОВ «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про розірвання Договорів про управління арештованими активами (майном) від 08.06.2022 р. та 13.06.2022 р. в односторонньому порядку.

Відтак, у Позивача виникла необхідність отримати документи, які досліджувались Відповідачем та стали підставою для розірвання Договору про управління арештованими активами (майном) від 08.06.2022 р. та Договору про управління арештованими активами (майном) від 13.06.2022 р., укладених з ТОВ «Нафтогаз Ойл Трейдинг».

28.08.2023 р. у відповідь на Запит від 22.08.2023 р. на електронну пошту Позивача надійшов Лист Відповідача №9050/6.1-40-23/6, відповідно до якого Відповідач відмовив у наданні запитуваної інформації у зв`язку з тим, що інформація віднесена до категорії з обмеженим доступом.

Вважаючи дії Відповідача протиправними, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб -на свій вибір.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 20 зазначеного Закону визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Пунктом 1 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі АРМА), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 613 (далі - Положення) визначено, що Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 Положення АРМА у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 12 Закону визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом.

За змістом пункту 2 частини першої статті 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, а саме:

1)виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3)шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частиною першою статті 6 Закону визначено, що інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Службовою інформацією є інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень, а також інформація зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці (частина перша статті 9 Закону).

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 7 пункту 5 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів АРМА з метою організації своєї діяльності, зокрема, організовує здійснення роботи з документами з обмеженим доступом.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів затверджено наказом АРМА від 19.08.2017 № 81 (далі - Перелік), в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, пунктами 1, 2, 6, 7 зазначеного Переліку визначено зміст відомостей, що становлять службову інформацію, зокрема:

- відомості, які створені або отримані Національним агентством під час виконання функцій та реалізації повноважень, що не становлять державної таємниці, але поширення яких може створити загрозу життю або здоров`ю будь-якої особи, безпеці підприємств, установ, організацій, забезпеченню національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, зашкодити репутації, конституційним правам та інтересам інших осіб, авторитету і неупередженості правосуддя, порушити право людини на справедливий та об`єктивний судовий розгляд справи, а також призвести до розголошення інформації, одержаної конфіденційно (пункт 1 Переліку);

- відомості у яких розкриваються форми, методи та засоби здійснення функцій та реалізації повноважень Національним агентством (пункт 2 Переліку);

- відомості, що містяться у доповідних записках, службових записках, рекомендаціях та іншій внутрівідомчій службовій кореспонденції (документи, матеріали), якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності Національного агентства, здійсненням наглядових функцій, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень (пункт 6 Переліку).

- відомості, що містяться в матеріалах проведених Національним агентством перевірок (пункт 7 Переліку).

Також доцільно зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Голові Національного агентства та його заступникам, посадовим і службовим особам Національного агентства забороняється розголошувати інформацію з обмеженим доступом, отриману у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

Разом з цим, частиною четвертою статті 22 Закону встановлено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

???-прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

???-дату відмови;

???-мотивовану підставу відмови;

???-порядок оскарження відмови;

???-підпис.

З матеріалів справи вбачається, що відмову у задоволенні запиту Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів мотивовано тим, що відповідно до частини другої статті 6, статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», частини четвертої статті 11 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», пунктів 1, 2, 6, 7 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів запит стосується надання інформації з обмеженим доступом.

З огляду на зазначене, Національним агентством при наданні відмови в задоволенні запиту дотримано всіх вимог встановлених цією статтею Закону із зазначенням відповідальної особи за розгляд запиту, її посади, підпису, дати розгляду та містить мотивовану підставу відмови.

Запитувана позивачем у АРМА інформація про надання засвідчених копій документів стосовно листів, довідок, перевірок та інших документів, що стали підставою для розірвання Договорів про управління активами відноситься до службової, оскільки відповідає ознакам, наведеним у частині першій статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що Національне агентство, відмовляючи у задоволенні запиту ОСОБА_1 дотримало вимог наведених норм та діяло на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законами України та цим Законом включно.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.