Справа № 300/6263/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2025 р. справа № 300/6263/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 25.06.1982 згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 25.06.1982. Позивач стверджує, що відомості трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 04.04.1983 підтверджують роботу позивачки у період з 01.09.1979 по 03.04.1985 у колгоспі "Знамя Ленина" та містять відомості про виконання позивачкою встановленого мінімуму трудоднів за вказані періоди. Вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права. ОСОБА_1 не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві. Сплата страхових внесків, як єдина підстава у відмові призначення пенсії є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар. За доводами позивача відповідач протиправно відмовив у призначенні їй пенсії за віком згідно Закону №1058. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно наданих документів до страхового стажу позивача не можливо зарахувати період навчання з 01.09.1979 по 25.06.1982 згідно з дипломом НОМЕР_1 від 25.06.1982, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи в колгоспі Знам`я Ленина протягом 1979 - 1982 років. Період роботи в колгоспі Знам`я Ленина з 01.09.1979 по 03.04.1985 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 04.04.1983 не можливо зарахувати до страхового стажу позивача, бо в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено дату та номер документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи. Період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 10.01.2005 по 08.07.2005 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 08.04.1985 не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, позаяк не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Страховий стаж позивачки склав 24 роки 07 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.46).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
12.06.2024 ОСОБА_1 , у віці 60 років, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.59).
За змістом копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 після укладення шлюбу 25.06.1983 дружині ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с.23).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.06.2024 №20 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що до страхового стажу заявниці не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 25.06.1982 згідно з дипломом НОМЕР_1 від 25.06.1982, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи в колгоспі Знам`я Ленина протягом 1979- 1982 років; період роботи в колгоспі Знам`я Ленина з 01.09.1979 по 03.04.1985 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 04.04.1983, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено дату та номер документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 10.01.2005 по 08.07.2005 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 08.04.1985, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 07 місяців 18 днів (а.с.56).

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.07.2024 №20 внесено зміни до рішення від 20.06.2024 №20 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо тривалості страхового стажу особи, а саме 25 років 08 місяців 04 дні (а.с.55). У рішенні від 15.07.2024 вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 08 місяців 04 дні. До страхового стажу не зараховано періоди: навчання з 01.09.1979 по 25.06.1982 згідно з дипломом НОМЕР_1 від 25.06.1982, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи в колгоспі Знам`я Ленина протягом 1979-1982 років; роботи в колгоспі Знам`я Ленина з 01.09.1979 по 03.04.1985 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 04.04.1983, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено дату та номер документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи; отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 10.01.2005 по 08.07.2005 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 08.04.1985, оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Одночасно, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 08.04.1985: протягом листопада - грудня 2010 року, травня 2012 року - грудня 2013 року, серпня - вересня 2014 року, листопада 2014 року - грудня 2018 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату страхових внесків за нараховану заробітну плату; протягом жовтня 2014 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків. До страхового стажу зараховано періоди догляду непрацюючої матері за дітьми, 22.03.1984 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ними 3-річного віку, в періоди коли відсутні записи про роботу заявниці (а.с.55).

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача 25 років 08 місяців 04 дні (а.с.64).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (надалі також Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

В оскаржуваному рішенні пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі Знам`я Ленина з 01.09.1979 по 03.04.1985 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 04.04.1983, оскільки в записах щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено дату та номер документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 04.04.1983 позивач у спірний період (а.с.17):

- 01.09.1979 прийнята в члени колгоспу «Знам`я Ленина», рішення правління від 25.08.1979 протокол №8;

- 03.04.1986 звільнена із членів колгоспу «Знам`я Ленина» за власним бажанням, рішення правління від 20.03.1985 протокол №3;

- 01.09.1979 направлена на навчання до Слов`янського сільськогосподарського технікуму, рішення правління від 25.08.1979 протокол №8;

- 01.07.1982 призначена бухгалтером, рішення правління від 01.07.1982 протокол №7;

- 03.04.1985 звільнена з колгоспу «Знам`я Ленина» за власним бажанням, рішення правління від 20.03.1985 протокол №3.

Також в трудовій книжці колгоспника зазначено, що у 1979 році встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві становив 260 днів за кожен рік, а виконаний річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 103 дні, в 1980 році встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі становив 260 днів за кожен рік, а виконаний річний мінімум трудової участі 307 днів, у 1981 році встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі становив 260 днів за кожен рік, а виконаний річний мінімум трудової участі 309 днів, в 1982 році встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі становив 260 днів за кожен рік, а виконаний річний мінімум трудової участі 309 днів, у 1984 році встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі становив 260 днів за кожен рік, а виконаний річний мінімум трудової участі 296 днів. Зазначено, що ці відомості внесено на підставі особових рахунків.

Так, в записах трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) не зазначено дату та номер документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи.

При цьому, у трудовій книжці колгоспника від 08.04.1985 вказано, що ці відомості внесено на підставі особових рахунків.

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення документів на підприємстві. Неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 04.07.2023 в справі №580/4012/19, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці.

Суд зазначає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 04.07.2023 в справі №580/4012/19.

Отже, записами у трудовій книжці колгоспника підтверджено встановлений та вироблений позивачем річний мінімум трудової участі в громадському господарстві у згаданому колгоспі в спірний період.

В оскаржуваному рішенні пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1979 по 25.06.1982 згідно із дипломом серії НОМЕР_1 від 25.06.1982, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи в колгоспі Знам`я Ленина протягом 1979- 1982 років.

Підпунктами «з», «и», пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (в редакції, чинній у період навчання позивача), було передбачено, що до загального стажу роботи зараховується навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічного навчання та в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, а також навчання у вищих учбових закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.).

Згідно з пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 04.04.1983, позивач 01.09.1979 направлена на навчання до Слов`янського сільськогосподарського технікуму (рішення правління колгоспу Знам`я Ленина від 25.08.1979 протокол №8).

Згідно із копією диплому серії НОМЕР_1 від 26.06.1982 ОСОБА_2 в 1979 році вступила до Слов`янського сільськогосподарського технікуму МСХ УРСР, а в 1982 році закінчила повний курс названого технікуму за спеціальністю «Бухгалтерський облік у сільськогосподарському виробництві» (а.с.21).

Також позивачем до позову долучено лист колгоспу Знам`я Ленина №128, адресований директору Слов`янського сільськогосподарського технікуму в червні 1979 року, в якому зазначено про те, що у відповідності до постанови СМ СРСР від 18.09.1959 ОСОБА_2 направляється на навчання із відривом від виробництва до Слов`янського сільськогосподарського технікуму за спеціальністю «Бухоблік в сільському господарстві». Колгосп Знам`я Ленина зобов`язується в період навчання ОСОБА_2 виплачувати їй щомісячно стипендію (а.с.32).

Відповідно до даних архівної довідки відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені В. Даля» від 07.08.2024 №541/1 ОСОБА_1 дійсно навчалася у Слов`янському сільськогосподарському технікумі на денному відділенні під дівочим прізвищем ОСОБА_2 на спеціальності «Бухгалтерський облік на сільськогосподарському виробництві» з 01 вересня 1979 року (наказ №114-у від 24.08.1979). Відрахована 30.06.1982 у зв`язку із закінченням освітнього закладу (наказ від 30.06.1982 №107-у) та отримала диплом НОМЕР_1 (а.с.31).

Крім цього, позивачем до позову долучено копії наказів Слов`янського сільськогосподарського технікуму №114-у від 24.08.1979, №107-у від 30.06.1982 (а.с.28-30).

Суд вказує, що описані вище документи не були долучені позивачем до заяви про призначення пенсії від 12.06.2024, пенсійним органом не надавалася оцінка відомостям вказаних документів при розгляді заяви про призначення пенсії, а тому суд не надає їм правової оцінки.

Суд зазначає, що період навчання та період роботи позивача в колгоспі Знам`я Ленина підтверджено позивачем наданими відповідачу документами (трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_3 від 04.04.1983 та диплом серії НОМЕР_1 від 26.06.1982) і повинні бути зараховані до страхового стажу позивача. Проте, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу роботи позивача період з 01.09.1979 по 03.04.1985.

Водночас суд зауважує, що вказані періоди навчання і роботи в колгоспі Знам`я Ленина частково перетинаються один з одним. Відповідно до абзацу 9 частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пенсійний орган у рішенні від 15.07.2024 також вказав, що до страхового стажу не зараховано такі періоди: протягом листопада - грудня 2010 року, травня 2012 року - грудня 2013 року, серпня - вересня 2014 року, листопада 2014 року - грудня 2018 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

Суд зауважує, що зі змісту позову слідує, що позивач просить зарахувати до її страхового стажу тільки такі періоди: листопад - грудень 2010 року, травень 2012 року - грудень 2013 року.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 08.04.1985 позивач у спірний період (а.с.18):

- 01.06.2009 прийнята тимчасово підмінним оператором на решітках по 2 розряду до Харцизького комунального підприємства «Місьводоканал», наказ №85-л від 01.06.2009,

- 01.12.2011 переведена машиністом насосної установки №6 по 2 розрядку, наказ №237-л від 01.12.2011,

- 31.12.2013 звільнена у зв`язку із переведенням до Харцизького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Вода Донбасу», п.5 ст.36 КЗпП України, наказ №210-л від 31.12.2013.

За змістом розрахунку страхового стажу позивача до її стажу зараховано, зокрема, періоди роботи з 01.06.2009 по 31.10.2010, з 01.01.2011 по 30.04.2012 (а.с.27).

Згідно відомостей із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) щодо ОСОБА_1 Харцизьким комунальним підприємством «Місьводоканал» не сплачено страхові внески з 01.11.2010 по 31.12.2010, з 01.05.2012 по 31.12.2012, з 01.01.2013 по 31.12.2013 (а.с.61).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Як передбачено частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За змістом частин 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду; у разі сплати сум страхових внесків готівкою - день внесення страхувальником коштів у банківську установу чи відділення зв`язку для перерахування на банківські рахунки органу Пенсійного фонду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Таким чином, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві не повинна порушувати законі права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, від 08.04.2022 у справі №242/1568/17, від 11.10.2023 в справі №340/1454/21.

Відтак, оскільки період роботи позивача з 01.06.2009 по 31.12.2013 у Харцизькому комунальному підприємстві «Місьводоканал» підтверджений її трудовою книжкою, то спірні періоди роботи позивача на цьому підприємстві за листопад - грудень 2010 року, травень 2012 року - грудень 2013 року повиннні бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідачем не надано суду доказів вини позивача у несплаті страхових внесків за спірні періоди роботи в Харцизькому комунальному підприємстві «Місьводоканал».

Також, в матеріалах справи відсутні докази виконання пенсійним органом обов`язку передбаченого статтею 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині застосування адміністративних стягнень за несплату або несвоєчасну сплати страхових внесків.

З огляду на вказане вище, враховуючи приписи частини 2 статті 9 КАС України, суд висновує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно прийнято рішення від 20.06.2024 за №20 про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та рішення від 15.07.2024 №20, яким внесено зміни до рішення від 20.06.2024 за №20.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав і інтересів позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2024 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

При цьому, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області при повторному розгляді заяви від 12.06.2024 про призначення пенсії серед іншого необхідно надати оцінку листу колгоспу Знам`я Ленина №128, адресованого директору Слов`янського сільськогосподарського технікуму в червні 1979 року, архівній довідці відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені В. Даля» від 07.08.2024 №541/1, наказам Слов`янського сільськогосподарського технікуму №114-у від 24.08.1979, №107-у від 30.06.1982.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 970 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 678,27 грн (70% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.06.2024 за №20 та від 15.07.2024 №20 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) від 12.06.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 678,27 грн (шістсот сімдесят вісім гривень 27 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.