Справа № 400/1299/25
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 р. справа № 400/1299/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, вул. Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, 49008 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2024 р. № 50; зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд (з урахуванням позовної заяви в новій редакції):

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.10.24 р. № 50 про відмову у призначені позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати період строкової військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. на підставі інформації військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я на російській мові « ОСОБА_2 » де в графі «дата народження» зазначено дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.24 р. про призначення пенсії за віком з моменту першого звернення позивача до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення йому пенсії за віком. 30.10.24 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 50 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення протиправним, оскільки у відповідача 1 було достатньо документів, які підтверджують страховий стаж позивача.

Від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що ним розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком і за результатами розгляду прийнято спірне рішення. Підставою для відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Так, згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 20 роки 0 місяців 8 днів. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. згідно військового квитка від 05.04.80 р. серії НОМЕР_1 , оскільки не вірно зазначено дату народження особи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_3 », уточнююча довідка не надавалася. Відтак, рішення є правомірним.

Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 24.10.24 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). 30.10.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 50 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу Позивача не зараховано період військової строкової служби, оскільки у військовому квитку дата народження Позивача не відповідає його паспортним даним. Отже, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу Позивача періоду проходження строкової військової служби. За наданими для призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж Позивача склав 20 років 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Відтак, рішення від 30.10.24 р. № 50 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог Позивача.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 14.02.25 р.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

24.10.24 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.03 р. № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

30.10.24 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 50 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зі змісту вищезазначеного рішення вбачається, що Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 20 роки 0 місяців 8 днів. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. згідно військового квитка від 05.04.80 р. серії НОМЕР_1 , оскільки не вірно зазначено дату народження особи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_3 », уточнююча довідка не надавалася.

Позивач вважаючи безпідставним неврахування військової служби до його страхового стажу звернувся до суду з даним позовом.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.03 р. № 1058-IV).

Статтею 8 Закону N 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.03 р. № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.03 р. № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.03 р. № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.03 р. № 1058-IV).

За нормами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 р. № 1788-XII військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби, зараховується до трудового стажу.

Згідно статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 р. право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 р. до 31 грудня 2021 р. - не менше 28 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 р., страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 р. до 31 грудня 2024 р. - не менше 21 року, після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 р. № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведене узгоджується також із положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 р. (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 р. (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із цього слідує, що дійсно основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу. Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.19 р. у справі № 235/805/17, від 06.12.19 р. у справі № 663/686/16-а, від 06.12.19 р. у справі № 500/1561/17, від 05.12.19 р. у справі № 242/2536/16-а.

Так, судом встановлено, що відмова позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV ґрунтується на не зарахуванні періоду проходження ним військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р., з огляду на те, що у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_2 », в графі «дата народження» зазначено дату народження (російською мовою) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » замість ІНФОРМАЦІЯ_5 . Пенсійний орган вважає, що така помилка є суттєвою і не надає можливості зарахувати до страхового стажу позивача зазначеного періоду військової служби.

З матеріалів справи шляхом співставлення інших документів позивача, враховуючи трудову книжку позивача, судом встановлено, що у військовому квитку допущено технічну помилку.

В цьому випадку суд вважає за необхідним зазначити, що окремі неточності в поданих позивачем документах або неповнота відображеної у них інформації не може бути перешкодою для реалізації особою своїх законних прав, в даному випадку - права на призначення пенсії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.19 р. в справі № 593/283/17 та від 30.09.19 р. в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.18 р. в справі № 687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, рішення від 20.10.11 р.) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи вищевикладене, на переконання суду спірний період проходження військової служби позивача є встановленим на підставі військового квитка серії квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я на російській мові « ОСОБА_2 », з урахуванням паспортних даних позивача та трудової книжки, відповідно, має бути врахований при визначені страхового стажу позивача.

Крім іншого суд звертає увагу, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. А тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, наданих особою не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Відповідачі не надали жодного доказу на підтвердження того, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те, що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем 1 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоду проходження ним строкової військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. на підставі інформації військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я на російській мові « ОСОБА_2 », тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.10.24 р. № 50 про відмову у призначені позивачу пенсії за віком підлягає скасуванню, а відтак Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належить зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. на підставі інформації військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я на російській мові « ОСОБА_2 ».

Разом із тим, суд вважає помилковими твердження позивача, що дії стосовно повторного розгляду його заяви про призначення пенсії мають бути здійснені ГУ ПФУ в Миколаївській області, з огляду на наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо нього позовних вимог.

Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.24 р. про призначення пенсії за віком.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 1 211,20 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.20 р. у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".

Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 1 211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ), задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) від 30.10.24 р. № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період строкової військової служби з 05.04.80 р. до 11.05.82 р. на підставі військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я на російській мові « ОСОБА_2 » та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.24 р. про призначення пенсії за віком.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз