Справа № 620/5203/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5203/24 Головуючий у 1 інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В 2024 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому з 26.01.2024 доплати до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 ''Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб'';

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому з 26.01.2024 щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 ''Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб'', виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі рішення суду по справі № 620/244/21 від 14.02.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 по справі № 620/5203/24, яке набрало законної сили 10.07.2024, позов задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непризначення ОСОБА_1 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області установити з 26.01.2024 ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та провести її нарахування і виплату.

На виконання вказаного рішення суду відповідач відновив позивачу виплату спірної доплати (а.с. 40).

Колегією суддів встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/5384/24, яке набрало законної сили 29.07.2024, зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 02.08.2023 №ФЧ51365, з урахуванням індексації, проведеної на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач виконав рішення суду по справі № 620/5384/24, однак припинив виплату позивачу доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (а.с. 31 зворот).

У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 620/5203/24.

Заява мотивована тим, що відповідач протиправно після перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки припинив виплату спірної доплати, встановленої рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/5203/24.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю у справі 620/5203/24 позивачу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву про встановлення судового контролю у справі № 620/5203/24 - задовольнити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначені правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/18826/14, від 19.11.2018 у справі № 804/10264/15, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.

Відповідно до матеріалів справи загальний розмір пенсії позивача після виконання рішення суду у справі № 620/5203/24, з усіма доплатами та підвищеннями, склав 23 080, 48 грн. (а.с. 40). Після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 620/5384/24 розмір пенсії позивача склав 32 607, 66 грн. (а.с. 31 зворот).

Разом з тим, аналіз наведених норм, а також мети прийняття Урядом Постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме: зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що після проведення перерахунку пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, складеної уповноваженим органом, яка виготовлена у зв`язку зі збільшенням як основних, так і додаткових складових грошового забезпечення, у позивача розмір пенсії збільшився (більш ніж на 5 000,00 грн.). Вказані обставини виключають можливість нарахування позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/5384/24 встановлено, що у спірних відносинах грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2023 збільшилось внаслідок зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. У зв`язку з наведеним, у позивача виникло право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45 (в редакції з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 (05.03.2019)), з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, який визначається шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 в первинній редакції.

Таким чином, рішеннями суду захищені права позивача на перерахунок пенсії, у зв`язку із зміною розміру окладів станом на 01 січня відповідного календарного року, які обумовлені підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законами України «Про Державний бюджет».

Колегія суддів наголошує на відмінності підстав проведених особам, з числа військовослужбовців та прирівняних до них осіб, перерахунків пенсії з 01.04.2019/01.12.2019 та з 01.02.2023.

Так, перерахунок пенсій з 01.04.2019/01.12.2019 проводився з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, яке у неї виникло до 01.03.2018, у зв`язку із скасуванням у судовому порядку пунктів постанови КМУ від 21.02.2018 №103, відповідно до яких вносились зміни до Постанови № 704. Внаслідок наведеного, було відновлено право військовослужбовців та прирівняних до них осіб на обрахунок розміру пенсії із врахуванням додаткових складових грошового забезпечення (замість попередньо визначених трьох: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років).

У спірних правовідносинах пенсія позивачу перераховувалася у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових грошового забезпечення через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року.

Колегія суддів враховує, що у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №420/2473/22, від 18.04.2023 у справі №560/6528/22, від 17.10.2023 у справі №160/13624/22 обставини справи були відмінними та стосувались проведеного перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на березень або листопад 2019 року (з усіма складовими грошового забезпечення).

Права позивача на перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки, виданої уповноваженим органом із урахуванням усіх складових грошового забезпечення (основних та додаткових) захищені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/244/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач немає права на призначення щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713, після проведеного перерахунку на підставі оновленої довідки, оскільки станом на момент призначення та нарахування пенсії диспропорція в її розмірах була відсутня (розмір пенсії фактично збільшився більш ніж на 2 000,00 грн.).

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16 грудня 2024 року у зразковій справі № 400/6254/24, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 березня 2025 року.

Враховуючи наведене, та зважаючи на встановлені обставини та наявні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/5203/24 та задоволення такої заяви.

При цьому, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.