Справа № 716/742/25
Суддя: Шевчук Р. М.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/742/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Шевчук Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Шпаковської К.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Данищук Василь Вячеславович до Управління національної поліції в Тернопільській області, поліцейського ВП №4 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Матійчика Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом про скасування постанови серії ЕНА №4149533 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що працівник поліції в постанові від 25 лютого 2025 року вказав, що він (позивач) керуючи транспортним засобом марки «Опель Комбо» номерний знак НОМЕР_1 рухався по головній дорозі в м.Заліщики в напрямку м.Чернівці, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2б ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Постановою було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зазначав, що винесена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Вказував, що після зупинки працівник поліції наказав надати для перевірки документи, причиною зупинки поліцейський назвав неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, він (позивач) не погоджувався з працівником поліції, оскільки рухався головною дорогою та не повертав на другорядні. Працівник поліції не надав будь-якого доказу про порушення ним правил дорожнього руху.

Копія постанови ним була отримана поштою 06.03.2025 року.

Просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4149533 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити, оскільки вважає постанову протиправною стягнувши з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

На адресу суду надійшов відзив від ГУНП в Тернопільській області в якому вони посилаються на те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду, крім того, твердження позивача щодо відсутності доказів вчиненого правопорушення не відповідає дійсності, оскльки обставини справи були зафіксовані на відео за допомогою спеціального технічного пристрою 856379. Щодо матеріалів фіксації порушення скоєного позивачем, то відповідно до норм п.п.1 п.3 розділу 8 наказу МВС від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функціі фото-кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з відео реєстраторів становить 30 діб. Оскільки з моменту відео зйомки пройшов значний термін часу котрий перевищує встановлені норми, то у відповідача відсутня об`єктивна можливість надати до суду відео скоєного позивачем правопорушення з незалежних від відповідача підстав. Просили відмовити в задоволенні позову.

Судом було відкладено розгляд справи для можливості сторонам, зокрема відповідачам, безпосередньо в судовому засіданні надати пояснення з приводу правомірності та обставин винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та іхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, представником позивача була надіслана суду заява з якої вбачається, що він позов підтримує, просить слухати справу у його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату час та місце слухання справи. Від них не надходило заяв з проханням відкласти розгляд справи.

Зважаючи на особливості розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, відповідно до вимог ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд розглядаючи та ухвалюючи рішення в даній справі у відсутності сторін провадження керується положеннями параграфу 2, яким встановлений порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, зокрема ч.3 чт.268 КАС України, згідно якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Законодавчо регламентовано строк розгляду даної окремої категорії термінових справ, а саме відповідно до вимог ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.. 45 КАС України, учасники судового процесу та іхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази в іх сукупності, врахувавши відзив відповідача, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 лютого 2025 року о 20-24 год. поліцейським відділення поліціі №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області сержантом Матійчиком О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА за №4149533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25 лютого 2025 року о 20 год. 24 хв. рухаючись в м.Заліщини по вул. Степана Бандери водій кермуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б. ПДР Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Дії кваліфіковано за ст..122 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Крім того, встановлено, що 06.03.2025 року Данищуком В.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслано запит до ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП в Тернопільській області. З якого вбачається, що для надання правничої допомоги йому потрібні матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 у відношенні якого винесена постанова серії ЕНА №4149533 за ст. 122 ч.2 КУпАП та копія відеоматеріалів на підтвердження правопорушення.

Відповідь на вищевказаний запит не отримано, просимі документи не надіслані, в тому числі і відео обставин події, що вбачається з із адвокатського запиту від 12 квітня 2025 року, який адресований МВС України.

21 квітня 2025 року представнику позивача надана відповідь з Департаменту документообігу та контролю МВС України, що звернення від 12.04.2025 року зареєстроване та його розгляд доручено Національній поліції України.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.72 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно з положеннями пункту 9.2.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз.4 п.24 постанови).

Частина 1 статті 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч.1 ст.8 цього Кодексу визначає, що всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом по вул.С.Бандери в м.Заліщики, при цьому зазначено, що його порушення ПДР полягає в тому, що він не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, однак працівником поліції не вказано назву вулиці м.Заліщики, на яку, на його думку, мав би повернути позивач з вул..С.Бандери.(в постанові поліцейським конкретно вказано «поворот», а не «перестроювання» чи «розворот»)

Ні позивачу, ні суду не надано матеріалів відеофіксації обставин події, яка сталася 25 лютого 2025 року за участю позивача, що стали підставою винесення оскаржуваної постанови. При цьому суд бере до уваги те, що представником позивача були направлені запити до ВП №4 (м.Заліщики) ГУНП в Тернопільській області з проханням надати копії відеофіксації подій 25.02.2025 року за участю водія ОСОБА_1 , однак відповіді на них не отримано. Враховуючи, що вищевказаний адвокатський запит був отриманий відповідачем 06 березня 2025 року, то на той час, відповідно до норм п.п.1 п.3 розділу 8 наказу МВС від 18.12.2018 року №1026 «Про затвердження інструкціі із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функціі фото-кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» 30-тиденний строк зберігання відеозапису подій від 25 лютого 2025 року не сплинув, і відповідач повинен був його надати.

Відповідача працівника поліції ОСОБА_2 , відповідно до наказу ГУНП в Тернопільській області від 06.05.2025 року № 149 О/С звільнено з посади поліцейського відділення №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільнській області за власним бажанням, що вбачається з листа т.в.о. начальника ВП №4 Заліщики Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, а тому отримати пояснення з приводу обставин подій, викладених в постанові, яка оскаржується у суду немає можливості.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Однак, умисел ОСОБА_1 , на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не доведений «поза розумним сумнівом», оскільки доказів того, що позивачем було вчинене правопорушення, та того що під час розгляду адміністративного протоколу відповідачем було дотримано процесуальних прав передбачених ст.. 268 КУКпАП відповідачем не надано.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Стаття 8 КАС вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року (заява №16437/04), зазначив що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачами не доведено протилежне.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведені доводи позивача, ту обставину, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, ними до початку розгляду не було надано будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 2, 77, 242, 286 КАС України, ст 276, 280, 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4149533 від 25.02.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук Р.М.