Справа № 640/16296/20
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року

справа №640/16296/20

провадження № П/380/2391/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 12; ), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №64 від 27.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акту здійснення державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства і тому позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що до уваги можуть братися лише ті засоби обліку, які встановлені відповідно до умов Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який має вищу юридичну силу. Тобто під час нарахування за спожиті послуги з централізованого опалення, можуть бути взяті до уваги показання тільки тих приладів обліку, які дають можливість коректного визначення обсягу фактично спожитої теплової енергії, при цьому необхідно враховувати тип схеми опалення будинку. При затвердженні Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії визначено, що цей порядок прийнято з метою створення умов для кожного споживача у будинку щодо вибору оптимального способу забезпечення розподільного обліку споживання послуг з опалення у належному йому приміщенні. Порядком дозволено у будинках з вертикальною схемою системи централізованого опалення, де немає можливості встановлення індивідуальних теплових лічильників, встановлювати прилади-розподілювачі теплової енергії на радіаторах опалення для подальшого їх використання. Встановлення у будинках з вертикальною схемою вузлів розподільного обліку може призвести до неможливості коректного обліку та розподілу обсягів теплової енергії споживачами. Також звертає увагу, що відповідно до копій актів визначення технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, наданих споживачами чітко зазначено про відсутню можливість забезпечення вільного доступу до вузла обліку, що є порушенням п. 6 Постанови КМУ № 829 від 10.10.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 17.08.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до звернення гр. ОСОБА_1 (вх. № В-8442 від 23 12.2019) ще у 2018 році були встановлені індивідуальні лічильники тепла згідно з вимогами чинного законодавства на той період. Також, ПАТ «Київенерго» була розглянута технічна документація споживача, прийнято лічильник на облік та протягом 2018-2019 років гр. ОСОБА_1 сплачував за спожиття теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника. Жодних претензій споживач не отримував. Відповідно до листа ПАТ «Київтеплоенерго» від 04.10.2019 чітко зазначено, що проект квартирного вузла обліку теплової енергії (КВРТЕ) за адресою: АДРЕСА_1 розглянуто без зауважень за умови виконання п.4 ст.11. ст.7 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 №2119-VIII. Варто зазначити, що згідно із заявою гр. ОСОБА_1 (вх. № В-8442 від 23 12.2019) 31.10.2019 ним був отриманий лист від позивача від 04.10.2019 № 30/11/4550 з вимогою надати акт обстеження із відповідним виконанням до п.4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергій та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою КМ України від 10 жовтня 2018 р. № 829, та після отримання даного листа лічильник споживача було знято з обліку. Разом з тим, наголошує, що лічильник тепла у квартирі АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ) гр. ОСОБА_1 вже був встановлений на облік ще у 2018 року, що підтверджує акт прийняття на комерційний облік вузла теплової енергії для потреб окремого приміщення, згідно Закону, який діяв на період встановлення, а тому таких технічних вимог до встановлення не існувало, а отже підстав для зняття позивачем лічильника тепла з обліку є повністю безпідставним та незаконним. Звертає увагу, що Порядок № 829, на який посилається позивач набрав чинності лише 24.10.2018, а отже положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися лише на нові відносини, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку.

Позивач 28.08.2020 подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що не погоджується із доводами, зазначеними у відзиві відповідача, а також із винесеним приписом та вважає, що його винесено з неповним встановленням необхідних обставин справи та невідповідності висновків нормам чинного законодавства у сфері житлово-комунальних послуг.

Також 28.08.2020 позивач подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

02.09.2020 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що Порядок №829, на який посилається позивач, набрав чинності лише 24.10.2018, а тому його положення та вимоги мають застосовуватися лише на нові правовідносини, та не мають зворотної сили щодо вже встановлених лічильників, які вже були прийняті на облік.

Ухвалою від 29.09.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик сторін у судове засідання.

Позивач 16.10.2020 подав клопотання, у якому просив приєднати до матеріалів справи рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/2479/20, яким відмовлено позивачам у задоволенні позову про зобов`язання здійснити перерахунок за послуги з централізованого опалення з урахуванням показників вузлів розподільного обліку та зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг.

Позивач 11.12.2020 подав клопотання, у якому зазначив, що припис № 68 від 27.01.2020 підлягає скасуванню, оскільки залишення його в силі призведе до виникнення ситуації (колізії), за якою КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» фактично повинно буде виконати рішення, яке є протилежними за змістом постанови Київською апеляційного суду у справі №754/2479/20, зобов`язане буде здійснювати нарахування споживачам без урахування показань приладів обліку, а за рішенням суду у справі, що розглядається, зобов`язаний буде виконати припис та здійснити нарахування з урахуванням показань приладів обліку.

Відповідач 31.12.2020 подав заперечення на клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, у якому зазначив, що припис № 68 від 24.01.2020 спрямований на усунення порушень вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом перерахунку плати за опалення із врахуванням показань індивідуального лічильника, встановленого у кв. АДРЕСА_4 . Отже, зазначеним розпорядчим документом врегульовується окремий випадок, пов`язаний із неправомірним справлянням плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку, без урахування їх показань, що стосується виключно зазначеній у приписі адреси. Припис № 68 від 24.01.2020 не стосується спірних правовідносин, пов`язаних із справлянням позивачем плати за комунальні послуги за адресами споживачів, зазначеними у судових рішеннях, на які посилається позивач. Судові рішення, на які посилається позивач не встановлюють прав та обов`язків для суб`єктів правових відносин щодо яких розглядається справа № 640/16296/20. Так, ні в одному з судових рішень, які позивач просить долучити до матеріалів справи, не визначено, що позивач має здійснювати нарахування за послугу з теплопостачання за адресою: м. Київ, вул. Радунська, 5-Б за нормами споживання за наявності квартирних засобів обліку та без урахування їх показань.

Позивач 02.02.2021 подав пояснення щодо заперечень відповідача, у яких зазначив, що виконання оскаржуваного припису призведе до колізії, а саме позивач буде змушений виконати припис та враховувати показники вузлів розподільного обліку в житловому будинку по вул. Радунська, 5-Б, в той час, як відповідно до наведених вище рішень судів по вул. Т. Драйзера, 34/51 (справа №754/2479/20) та вул. Княжий Затон, 11 (справа №753/2748/20) -таке врахування судами визнано незаконним.

03.03.2021 позивач подав клопотання, у якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач 07.07.2021 подав письмові пояснення, у яких зазначив, що справи №754/2479/20 та №753/2748/20 розглядались судами за правилами цивільного судочинства за позовом про захист прав споживачів. При цьому, згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було представлено будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх тверджень, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог. У справах №754/2479/20 та №753/2748/20 Головне управління не с стороною. Предметом судового спору не було питання правомірності розпорядчих документів, винесених суб`єктами владних повноважень. Таким чином, згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішеннями судів у цивільних справах №754/2479/20 та №753/2748/20 що набрало законної сили, не є підставою для звільнення від доказування обставин у справі №640/16296/20.

Статтями 1-2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон №2825-ІХ) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Абзацами 2, 4 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-IX «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») визначено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, на виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон), який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 399 відповідальною особою протягом семи робочих днів після отримання результатів автоматизованого розподілу судових справ на підставі протоколу формується перелік судових справ у електронній формі із застосуванням КЕП за формою, визначеною у додатку 3 до Порядку, про визначені суди із зазначенням єдиних унікальних номерів судових справ.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами визначено суд для розгляду справи №640/16296/20 Львівський окружний адміністративний суд.

Матеріали справи №640/16296/20 було направлено до Львівського окружного адміністративного суду та зареєстровано судом 03.02.2025.

Ухвалою від 10 лютого 2025 року прийнято справу до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами та запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення щодо справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Позивач 27.02.2025 та 06.03.2025 подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що припис від 20.07.2020 № 64(68) був винесений органом, якому не було надано права його виносити, а тому розгляд справи по суті є недоцільним у зв`язку з тим, що до повноваження Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві не відноситься складання вищезазначеного припису, що є самостійною підставою для його скасування, як винесеного поза межами повноважень.

Відповідач 08.04.2025 подав пояснення, у яких зазначив, що позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування Припису про усунення порушень вимог законодавства від 24.01.2020 №68. Позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» обґрунтовані іншими підставами. Підстави, які позивач зазначає лише зараз у письмових поясненнях по справі №640/16296/20, не зазначалися у позовній заяві, а тому не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Держпродспоживслужби отримано скаргу ОСОБА_1 від 18.11.2019 (зареєстрована 20.11.2019 за вх.№В-5359) на постачальника послуг, в якій вона просила провести перевірку правомірності зняття у листопаді 2019 року лічильника з комерційного обліку і переведення споживача на загальні норми споживання.

На підставі звернення споживача, за погодженням Мінекономіки від 11.12.2019 №3631-06/53061-03 та від 12.12.2019 № 3631-06/53233-03 і листа Держпродспоживслужби від 23.12.2019 №15.3-4/2/20726 згідно наказу № 6703 від 27.12.2019 та направлення на проведення заходу від 27.12.2019 №5407 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання КП «Київтеплоенерго» вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, результати якого зафіксовані в акті від 24.01.2020 №6703-1.

У ході його проведення встановлено порушення позивачем абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила №630), а саме: під час проведення позапланового заходу згідно звернення гр. ОСОБА_1 встановлено, що в опалювальному періоді 2019-2020 років нарахування за послугу теплопостачання справлялось за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань, що не відповідає абзацу 2 пункту 9 Договору про надання послуг з централізованого постачання гарячої води населенню, а саме: справляння плати за нормами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань забороняється.

З метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві винесено КП «Київтеплоенерго» припис від 04.01.2020 №68, в якому було зобов`язано останнього усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, а саме нараховувати плату за опалення, враховуючи показання квартирного засобу обліку теплової енергії, а також зобов`язано підприємство про виконання припису та вжиті заходи надати контролюючому органу інформацію з документальним підтвердженням до 21.02.2020 з підтвердженням проведення перерахунку в опалювальному періоді 2019-2020 років з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі АДРЕСА_4 .

Вважаючи припис від 04.01.2020 №68 протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно зі статтею 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Судом встановлено, що позапланова перевірка КП «Київтеплоенерго» здійснювалася на підставі звернення фізичної особи за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), а відтак була призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частинами 7, 8 статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Матеріалами справи підверджується, що під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що підприємством щодо споживача порушено вимог абз. 2 пункту 10 Правил № 630, згідно з яким справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом 5 пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Судом встановлено, що між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір №60100 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 16.10.2018.

Так, 16.10.2018 між споживачем ( ОСОБА_1 ) і виконавцем послуг складено акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, в якому зафіксовано встановлення засобу обліку теплової енергії типу Cross №18018860, рік випуску 2018.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Згідно з частиною 7 статті 4 згаданого Закону вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.

У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.

Модель приладу-розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.

Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів-розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.

Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Порядок № 829, який набрав чинності 24.10.2018, визначає процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі (далі - вузол розподільного обліку), інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку, критерії визначення економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.

Пунктом 4 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

При цьому, за правилами пункту 5 Порядку № 829 замовником обстеження внутрішньобудинкової системи опалення є власник (співвласники) будівлі або власник (співвласники) окремих приміщень у будівлі.

Приписи пункту 6 Порядку № 829 визначають, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:

окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);

принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;

під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;

можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.

Відповідно до вимог пункту 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання визначає Порядок № 270.

Пунктом 4 розділу І вказаного Порядку передбачено, що прийняття на абонентський облік вузлів обліку здійснюється: вузла комерційного обліку - оператором зовнішніх інженерних мереж, а в разі, якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем відповідної комунальної послуги,- оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем відповідної комунальної послуги; вузла розподільного обліку - виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами.

Згідно з пунктом 1 розділу IIІ Порядку № 270 вузол розподільного обліку/ прилад-розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна).

За правилами пункту 7 розділу ІІІ Порядку № 270 у разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури), приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури на опалювальному приладі, на якому прилад-розподілювач встановлено, та складає акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку.

Опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) / приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури опалювального приладу, на якому встановлено прилад-розподілювач теплової енергії, здійснюється пломбами виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами.

Дата опломбування та початкові показання приладів обліку вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) зазначаються в акті про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік.

Акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та присутнім власником (співвласниками) будівлі, приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі, приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті.

У разі оснащення приладами-розподілювачами теплової енергії опалювальних приладів окремого приміщення у будівлі, що є об`єктом нерухомого майна або окремого приміщення, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна, але перебуває у користуванні різних споживачів, складається один акт про прийняття на абонентський облік незалежно від кількості встановлених приладів - розподілювачів теплової енергії.

Один примірник акта з додатками до нього (за їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласникам) будівлі, приміщення чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування - надсилається йому засобами поштового зв`язку.

При цьому, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 270 у разі порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» під час встановлення вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) представник виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, складає акт, у якому зазначає виявлені порушення.

Такий акт складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та власником (співвласниками) будівлі/приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі/приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті.

Один примірник акта з додатками до нього (в разі їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласнику) приміщення/будівлі чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії - надсилається йому засобами поштового зв`язку.

Відповідно до пунктів 10-12 розділу ІІІ Порядку № 270 з дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол (прилад - розподілювач теплової енергії) є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.

У разі зміни виконавця відповідної комунальної послуги (визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) попередній виконавець (визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) передає новому виконавцю (визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) акти про прийняття вузлів розподільного обліку (приладів - розподілювачів теплової енергії) на абонентський облік.

Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).

Підсумовуючи викладене вище можна зазначити, що обов`язок щодо прийняття вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) на абонентський облік покладено на виконавця відповідної комунальної послуги або визначену власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами. При цьому, процес прийняття вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії ) на абонентський облік включає в себе опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) / приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури опалювального приладу, на якому встановлено прилад-розподілювач теплової енергії, яке здійснюється пломбами виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, зняття початкових показань приладів обліку вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії), складення акта про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік.

Отже як встановлено судом вище та не заперечується учасниками справи, споживачем ОСОБА_1 лічильник тепла у квартирі АДРЕСА_4 вже був встановлений на облік ще 16.10.2018, що підтверджує акт прийняття на комерційний облік вузла теплової енергії для потреб окремого приміщення, згідно чинного на той період законодавства. Впродовж 2018-2019 рр. споживач сплачувала за спожиття теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника. Жодних претензій споживач не отримувала.

Відповідно до листа-заперечення комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» від 24.01.2020 №30/3/2/1286 стверджується, що в будинку за адресою АДРЕСА_5 функціонує система опалення, якою передбачено приєднання вводів опалювальних приладів за вертикальною схемою, виводів - за горизонтальною схемою.

Так, на час виконання проектних та монтажних робіт з облаштування кв. АДРЕСА_6 вузлом розподільного обліку діючим ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» (п. 6.2.4) передбачено оснащення центральної системи водяного опалення багатоквартирного житлового будинку засобами обліку витрати теплоенергії для кожної квартири (квартирними теплолічильниками). Розташування цих засобів обліку повинно відповідати вимогам ДБН В.2.2-15:219 «Житлові будинки», п. 7.31 якого визначено, що місця облаштування квартирними теплолічильниками повинні знаходиться поза межами квартири. Змонтована схема теплопостачання будинку не має окремого відгалуження системи опалення та відповідно до принципових схем обладнання вузлів розподільного обліку теплової енергії, наведених у робочому проекті та наданих споживачем за адресою: АДРЕСА_7 , не забезпечує вільного доступу до нього для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації, що порушує ч. 4 п. 6 Порядку.

Як повідомило КП «Київтеплоенерго» у листі від 24.01.2020 №30/3/2/1286 встановлення вузлів розподільного обліку за адресою: АДРЕСА_7 виконано з недотриманням у повному обсязі вимог діючих на той час нормативних актів та нині не відповідає вимогам чинного законодавства, у програмному комплексі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за особовим рахунком гр. ОСОБА_1 знято ознаку наявності вузла розподільного обліку.

Для вирішення цього спору ключовим є вирішення питання правомірності зняття КП «Київтеплоенерго» вузла розподільного обліку з абонентського обліку.

Суд наголошує на тому, що Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правилами, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку.

У свою чергу, зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії.

Тобто, показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку № 829, повинні враховуватися виконавцем послуг.

Аналогічну позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 по справі №756/2361/20.

У вказаному рішенні Верховний Суд також звернув увагу на те, що Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач, який є виконавцем послуг з централізованого опалення спірних квартир, всупереч положенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які були чинними на час встановлення споживачами лічильників теплової енергії, обмежило їх право на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отримані послуги з постачання теплової енергії.

Зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника.

Відтак та обставина, що 10.10.2018 Постановою Кабінету Міністрів України № 829 затверджено порядок № 829, не є підставою для неврахування відповідачем показників лічильників теплової енергії, встановленого у квартирі споживача.

Крім того, пунктом 12 Порядку № 270 чітко визначено, що не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).

Зазначене дає підстави для висновку, що нормами чинного законодавства, на які посилається позивач, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, який раніше був прийнятий на абонентський облік.

Позивач зазначає, що у будинку, по АДРЕСА_8 має місце вертикальна схема системи централізованого опалення, то є необхідність встановлення у квартирі приладів - розподілювачів теплової енергії на всіх радіаторах опалення, які є у наявності в квартирі. На підтвердження позивач покликається на акт обстеження, складений 24.01.2020 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва», у якому зазначено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку відсутня.

Суд до таких тверджень ставиться критично з огляду на таке.

Відповідно до пп. пп. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол обліку - це комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності).

Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630).

Відповідно до абз. 2 п. 9 Правил № 630 квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Відповідно до абз. 2 п. 10 Правил № 630 справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Аналогічні норми містяться і в Типовому договорі про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

За приписами абз. 5 п. 15 Правил 630 передбачено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Отже, з сукупного аналізу норм Правил № 630 вбачається, що не допускається справляння плати за нормативами споживання у разі, якщо наявні квартирні засоби обліку. Виключенням з цього правила є лише випадок, коли такий засіб обліку має несправності.

Відповідно до пп. 5 п. 29 Правил № 630 споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.

Такому праву споживача кореспондує обов`язок виконавця забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку (пп. 9 п. 32 Правил № 630).

Отже позивачем порушено абзац 2 пункту 10 Правил № 630, відповідно до якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом 5 пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Суд враховує, що за пунктом 4 Порядку №829 технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

Тобто, Порядок № 829 передбачає, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів. Саме цим суб`єктом складається акт обстеження, у якому зазначається висновок про можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, або її відсутність. При цьому, якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, то зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення.

Проте, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва» та КП «Київтеплоенерго» не є суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів та, відповідно, не мають повноважень складати акти обстеження щодо технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного припису діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно та своєчасно, а відтак оскаржуваний припис є таким, що не підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 10 травня 2023 року у справі №640/26744/20 та від 20 червня 2024 року в справі № 640/17107/20

При цьому суд не надає оцінку доводам позивача, висловленим в додаткових поясненнях, про відсутність повноважень у відповідача на видання спірного припису, позаяк такі мотиви не становили підставу позову, а позивачем пропущено встановлений частиною першою статті 47 КАС України строк для скористання наданим процесуальним правом подати заяву про зміну підстави позову.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 квітня 2017 року № 209 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 травня 2017 року за № 604/30472 (далі також - Положення), Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.

Згідно з пп. 11 п. 4 Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Щодо посилань позивача на судові рішення загальних судів, то суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано, яким чином висновки, зазначені у вказаних рішеннях, можуть вплинути на висновки суду у справі, що розглядається, оскільки, такі висновки, які викладені у зазначених позивачем рішеннях, є наслідком розгляду судових справ з іншим суб`єктним складом та стосуються інших адрес, де встановлені індивідуальні лічильники тепла.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 257, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5; ) до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 12; ) про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України та абзацу 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.