Справа № 205/2065/25
Суддя: Терещенко Т. П.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/2065/25
Провадження № 2-а/205/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1740 від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Зазначає, що позивач не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, таким чином були порушені його права, передбачені Конституцією України і ст. 268 КУпАП. Відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для

правильного вирішення справи належним чином, зокрема не надано доказів законності вимоги щодо надання військово-облікових документів і не надання. Крім того, відповідачем не доведено неможливість отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами), яких є державні органи. З урахуванням вищевикладеного, просила скасувати постанову №1740 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 жовтня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також закрити провадження у вказаній справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку термінової адміністративної справи.

Представником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у системі «Електронний суд» було сформовано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що вимоги позовної заяви не підлягають до задоволення у повному обсязі. В обґрунтування зазначивши, що при складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, він жодних клопотань не заявляв, а копію протоколу отримав того ж дня. В діях позивача на час складання протоколу будь-якої не згоди щодо сутності інкримінованого звинувачення не вбачалося. Позивачу було повідомлено, що розгляд справи за цим протоколом буде проводитись 17 жовтня 2024 року о 10:00 годин, що підтверджується актом про відмову від підпису від 12 жовтня 2024 року. Позивач у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд справи не прибув, підстав неявки не повідомив і жодних пояснень по суті інкримінованого правопорушення не надав. За такого оскаржувана постанова була винесена у його відсутність, а її копія рекомендованим листом направлена на його адресу для ознайомлення. ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності в передбачений законом спосіб, без порушення норм процесуального права. Зазначені позивачем порушення з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 норми права при притягненні позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, спростовуються зазначеними ними обставинами та матеріалами справи.

Представником позивача Куснер Н.О. у системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив, в якому зазначає, що позивачу не був наданий для ознайомлення наказ військового командування про визначення місця розміщення блокпосту на відтинку траси М-14 поблизу с. Весняне Миколаївського району із зазначенням про те, що ОСОБА_4 є уповноваженою на цьому блокпості особою на перевірку військово-облікових документів. Тому він вважав, що на цьому місці не має блокпосту і у нього не має обов`язку надавати військово-облікові документи. На вимогу працівників Національної поліції і невідомих осіб у комуфляжній формі пред`явити військово-обліковий документ ОСОБА_1 повідомив що,

згідно зі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у визначених цією статтею випадках. Такої підстави, як перевірка документів, ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» не містить. Документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_4 є співробітником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме службового посвідчення не надав. Службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки і військовий квиток не містили зазначення про те, що він є співробітником ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено особою, яка не має ніякого відношення до ІНФОРМАЦІЯ_2 і не є уповноваженою на складання такого протоколу. Постанову №1740 від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності склав і підписав тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_5 , а згідно з витягу з наказу №1023 від 02 серпня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено полковника ОСОБА_6 . Відповідачем не надано документу, на підставі якого ОСОБА_5 виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі наявності з 02 серпня 2022 року призначеного начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що оскаржувану постанову склала і підписала не повноважна особа. Зазначає, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, але доказів надсилання постанови №1740 від 17 жовтня 2024 року відповідач не надав, оскільки постанова позивачу не надсилалася.

19 березня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача Куснер Н.О. про витребування у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірених копій документів по вказаній справі.

Представник позивача подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення чи розгляд справи без його участі не надав, лише надав відзив на позовну заяву та копії документів на виконання ухвали суду від 19 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2024 року інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №185 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП (а. с. 10-11).

Зі змісту протоколу вбачається, що 12 жовтня 2024 року приблизно об 11 годині 00 хвилин на відтинку траси М-14 поблизу с. Весняне Миколаївського району, працівниками Національної поліції зупинено автомобіль «Мазда 6», червоного кольору під управлінням ОСОБА_1 . На вимогу працівників Національної поліції та уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 пред`явити військово-обліковий документ, ОСОБА_1 не відреагував. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повідомив, що він у нього вдома. Вищевказане є порушенням вимог ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 201-1 КУпАП.

У вказаному протоколі також було зазначено, дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також протокол містить посилання про те, що додатком до нього є акт про відмову від підпису.

З наявної у матеріалах справи копії акту про відмову від підпису від 12 жовтня 2024 року до протоколу №185 судом встановлено, що його було складено щодо ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що 14 жовтня 2024 року о 12 годині 50 хвилин, під час ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (зачитаний у голос) ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення за фактом правопорушення та поставити підпис у відповідних графах протоколу, але він у присутності свідків категорично відмовився, свою відмову нічим не мотивував, другий примірник протоколу отримав.

Матеріалами справи підтверджено, що 17 жовтня 2024 року постановою №1740 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. (а. с. 9).

Як вбачається з копії витягу з наказу Головнокомандувача ЗСУ №1023 від 02 серпня 2022 року полковника ОСОБА_6 призначено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 34).

З наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу №36 від 25 лютого 2022 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , судом встановлено, що солдата ОСОБА_4 з 25 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, він приступив до виконання службових обов`язків.

Також матеріали справи містять копію службового посвідчення № 511 особи, уповноваженої вручати повістки, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_4 .

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 6, 7 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. ст. 9, 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Суд зазначає, що диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону та мобілізаційну підготовку порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності у період особливого стану.

Частиною 6 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 вказаного закону, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, почали застосовуватися з 17 липня 2024 року згідно із Законом № 3633-IX від 11 квітня 2024 року.

Отже, починаючи з 17 липня 2024 року під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані здійснювати фото- і відео фіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів. Альтернативного порядку фіксування процесу перевірки військово-облікових документів вказана норма Закону не наводить.

Судом встановлено, що перевірка військово-облікових документів позивача проводилась 12 жовтня 2024 року, тобто в період, коли діяла вимога щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення і перевірки документів.

Відповідних доказів такої фіксації матеріали справи не містять, а також вони не були надані на виконання ухвали суду від 19 березня 2025 року, також в оскаржуваній постанові відсутні посилання на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою досліджувались докази фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів.

Щодо долученої представником відповідача копії акту про відмову від підпису суд зазначає, що вказаний акт датований 12 жовтня 2024 року, при цьому, надрукована його частина містить посилання, що акт складено 14 жовтня 2024 року о 12 годині 50 хвилин, тобто, вказаний документ від дати, яка раніше його складання, що ставить під сумнів до належності вказаного доказу.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що рішення відповідача про вчинення ОСОБА_1 протиправного діяння за яке настає адміністративна відповідальність в частині відсутності при собі військово-облікового документа не доведено належними та допустимими доказами.

Також суд зазначає, що постанову №1740 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності склав і підписав тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковник ОСОБА_5 , при цьому, відповідачем не долучено до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 19 березня 2025 року доказів, на підставі яких документів ОСОБА_5 виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про недоведеність стороною відповідача того, що оскаржувану постанову підписала особа, яка мала на це повноваження.

Крім того, судом враховуються висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Ненадання належних доказів стосовно вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року передбачено, що статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене, своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд дійшов висновку, що постанова №1740 від 17 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за справою про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 є протиправною і відповідно підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, але в своїй позовній заяві не зазначив, що він бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 205, 211, 217, 241, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1740 від 17 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т.П. Терещенко