Справа № 701/235/25
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 701/235/25 Суддя (судді) першої інстанції: Калієвський І.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 17.01.2025 серії AB №00004185, від 22.01.2025 серії AB №00004246, від 22.01.2025 серії AB №00004282, винесені Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваними постановами помилково застосовано нормативний показник як до звичайної вантажівки - 40, 000 т., а не 44, 000 т. як до контейнеровоза. В спірній ситуації застосуванню підлягає збільшена вагова норма у розмірі 44, 000 т., оскільки перевезення вантажу здійснювалось спеціалізованим контейнеровозом, належним позивачу на праві приватної власності. Окрім того, відповідачем не дотримано вимоги щодо зазначення в постановах про притягнення до адміністративної відповідальності марки, моделі, державного номерного знаку причепу - контейнеровозу. Зазначає, що Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності чи повноти маркування, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій. Тобто транспортний засіб повністю не ідентифіковано, що призвело до подальшого невірного застосування формули, оскільки до неї були внесені невірні дані.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, апелянт вказує, що при визначенні максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів, як умову встановлено не просто здійснення такого перевезення контейнеровозом, а здійснення перевезення контейнеровозом саме контейнерів. Зазначає, що позивачем не надано доказів здійснення вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером, або сертифікатів на такий контейнер, які б могли свідчити про контейнерні перевезення транспортним засобом позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом, а тому фактична маса для такого транспортного засобу має бути не більше 40 тон. Оскаржувані постанови в повній мірі відповідають формі, затвердженій додатком №1 Інструкції №512.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та від 03 червня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ОСОБА_1 09.06.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що постанови про накладення адміністративного стягнення винесені протиправно, оскільки Укртрансбезпекою умисно приховано у постановах відомості про напівпричіп-контейнеровоз, а тому вказані постанови не відповідають вимогам Інструкції №512.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті без задоволення, оскільки апеляційна скарга не містить жодних розумних мотивів на спростування висновків суду першої інстанції.

Державна служба України з безпеки на транспорті не опирається на фактичні докази або об`єктивні дані, а викладає свої особисті думки щодо ситуації у справі та вдається до суб`єктивної інтерпретації фактів, використовуючи необґрунтовані припущення без належної аргументації.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з урахуванням чого судова колегія вирішила продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Державною службою України з безпеки на транспорті винесено щодо позивача як власника транспортних засобів наступні постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а саме:

- постанова від 17.01.2025 серії AB №00004185 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн, відповідно до цієї постанови на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,538% (2,615 тонн), при нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,615 тонн;

- постанова від 22.01.2025 серії AB №00004246 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн, відповідно до цієї постанови на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2,120 тонн), при нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,120 тонн;

- постанова від 22.01.2025 серії AB №00004282 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн, відповідно до цієї постанови начебто на автоматичному зважувальному комплексі зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,030 тонн), при нормативному показнику 40 тонн., фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,030 тонн.

Позивач вважає оскаржувані постанови відповідача такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови містять дані лише щодо загальної маси транспортних засобів, дані відповідальної особи, перевищення маси вказаного транспортного засобу, але не містять жодних відомостей щодо характеристик напівпричіпів - контейнеровозів, які були приєднані до транспортних засобів у момент руху, рух якого одночасно з сідловим тягачем зафіксовано відповідачем. Разом з тим, з наявних в матеріалах справі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що тягач DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 - є двохвісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_3 - є спеціалізованим трьохвісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Транспортний состав з контейнеровозом тягач MAN TGX 26.480 д.н.з. НОМЕР_2 - є трьохвісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ SKI 24 д.н.з. НОМЕР_4 - є спеціалізованим трьохвісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Отже, вказані транспортні засоби відносяться до комбінованого транспортного засобу, та відповідно до п. 22.5 ПДР України, є автомобілями (тягачами) з спеціалізованим напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 44 т. Таким чином, зроблений відповідачем розрахунок перевищення фактичної маси у спірних випадках є необґрунтованим, що є підставою скасування постанов, оскільки їх прийнято на підставі не обґрунтованих розрахунків.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - постанова № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 7 вказаного положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» від 27 грудня 2019 року № 1174 затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок № 1174).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Доказом у даній справі є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови (пункт 4 Порядку № 1174).

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174).

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, на автомобільних дорогах державного значення фактичної маси, а саме: двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тонни; трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни.

Отже різниця між вантажними автомобілями (тягачами) з напівпричепами, для яких дозволена максимальна маса становить 40 тонн, та контейнеровозами з масою 42 тонни (44 тонни), полягає в тому, що останні мають бути контейнеровозами, які здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів.

Відповідно до частини другої статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Так, наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищезазначене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Відповідно до приписів статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідачем до суду першої інстанції на підтвердження в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано копії постанов від 17.01.2025 серії АВ №00004185, від 22.01.2025 серії АВ №00004246, від 22.01.2025 серії АВ №00004282 та матеріали автоматичної фотофіксації належного позивачу автомобіля з причепом (передній, боковий вид вантажівки з напівпричепом).

Із наявних у справі фотосвітлин вбачається, що сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, який за визначенням є контейнерним судном, спеціалізованим суховантажним судном, призначеним для перевезення вантажів у контейнеровозах - стандартних резервуарах багаторазового використання, для яких чітко встановлені габаритно-вагові одиниці вимірювання.

З наданих суду письмових доказів встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , транспортний засіб SCHMITZ, д.н.з. НОМЕР_6 , є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнервоз. В особливих відмітках зазначено: «переобл.2024р. Обладн. н/пр опорними пристр. для установки і перевезення контейнерів типу 1С».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , транспортний засіб MAN TGX 26.480, д.н.з. НОМЕР_8 , є спеціалізованим вантажним - сідловим тягачем. Також згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , транспортний засіб SCHMITZ, д.н.з. НОМЕР_10 , є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнервоз. В особливих відмітках зазначено: «переобл.2024р. Обладн. н/пр опорними пристр. для установки і перевезення контейнерів типу 1С».

Наголошуючи на протиправності оскаржуваних постанов, ОСОБА_1 посилається на те, що посадовими особами відповідача не враховано належність напівпричепу до контейнеровозів, що свідчить про неправильність обчислення максимально допустимої загальної маси транспортного засобу 40 т.

В першу чергу слід зауважити, що п.22.5 ПДР України при визначенні максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44 000 т. визначено як умову не лише здійснення такого перевезення контейнеровозом, а здійснення перевезення контейнеровозом саме контейнерів.

Так, у наказі Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Правила № 363) міститься визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Відповідно до п.17.2-17.5 Правил №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п.17.15. Правил № 363).

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що під час руху транспортного засобу здійснено перевезення напівпричепом контейнеровоз, який перевозить саме контейнер.

Колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта, що самого напівпричепу контейнеровоз недостатньо для того, щоб застосовувати норму пункту 22.5 ПДР України - максимально допустимої ваги перевезення для контейнеровозів як 44 000 т., позаяк норма передбачає, що перевезення повинно здійснюватися контейнером, а з матеріалів фотофіксації встановлено, що перевізник не використовував свій спеціалізований напівпричіп як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері.

Отже, позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий, а тому маса для такого транспортного засобу, встановлена законодавцем - не більше 40 т.

Крім того, із фотоматеріалів вбачається, що конструкція контейнера не є стандартною, оскільки верхня його частина візуально зрізана та накрита тентом. На контейнеровоз встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано верхню частину). Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок апелянта, що сам факт реєстрації за позивачем автомобільного транспорту - контейнеровоза не поширює вагові обмеження, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху у 44 т, для відповідного транспорту з урахуванням вантажу.

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в оспорюваних постановах про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено марки, моделі, державного номерного знаку причепу - контейнеровозу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідальність за правопорушення передбачена за рух транспортних засобів та їх составів, а рух напівпричіпа здійснюється лише за допомогою тягача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

При цьому, пункт 3 Інструкції № 512 не містить посилання на форму постанови, відповідно до додатку 1 до цієї Інструкції, та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Водночас колегія суддів бере до уваги, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови є неможливим.

Згідно статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, останні містять всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП. Крім того, постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Виходячи із наведених обставин справи та положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, відповідачем правильно встановлено максимальну допустиму вагу транспортного засобу позивача, враховані під час накладення стягнення показники вагового обладнання підтверджені належними доказами, тобто факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, доведений належними, допустимими та достовірними доказами, а тому оскаржуване рішення відповідає вимогам КУпАП, а наведені у позові доводи не спростовують наявність події адміністративного правопорушення за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Слід зауважити, що наявність прогалини в пункті 22.5 ПДР щодо встановлення параметрів, за яких допускається рух контейнеровозів, що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, призводить до зловживань перевізниками та до значного перевищення вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що фіксується в автоматичному режимі.

Якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

Перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу і можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2025 року у справі №701/235/25 скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.О.Грибан