Справа № 300/3578/25
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" червня 2025 р. справа № 300/3578/25
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідач протиправно відмовив в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки він досяг пенсійного віку та має необхідний стаж роботи на посадах, віднесених, до відповідних категорій державних службовців, що підтверджується наданими довідкою, виданою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 28.03.2025. З огляду на викладені обставини просить суд визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення та зобов`язати відповідача перевести його з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
04.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує на правомірність оскаржуваного рішення. Звертає увагу суду, що розгляді заяви позивача зараховано увесь стаж роботи на посадах, віднесених, до відповідних категорій державних службовців згідно поданої позивачем довідки. Просив в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 29.03.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно довідки від 28.03.2025, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, встановлено, зокрема, що позивач у період з 09.10.2006 по 23.01.2012 працював на посаді провідного спеціаліста Івано-Франківського територіального представництва Національної комісії регулювання електроенергетики України (05 років 03 місяці 15 днів), з 24.01.2012 по 22.12.2014 працював на посаді провідного спеціаліста сектору НКРЕ у Івано-Франківській області Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (02 роки 10 місяців 29 днів), з 23.12.2014 по 28.08.2025 працював на посаді головного спеціаліста Сектору НКРЕ у Івано-Франківській області Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (10 років 03 місяці 05 днів) (а.с.10,11).
14.04.2025 позивач направив на адресу пенсійного органу заяву про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.7-9).
Згідно вказаного рішення, ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах державної служби. Стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 9 років 6 місяців 23 дні.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України "Про державну службу" від 19.12.1993 року №3723-VIII (далі Закон №3723-VIII).
Так, у силу вимог ст.37 Закону №3723-VIII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року (далі - Закон №889-VІІІ).
Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ), встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ залишено право на призначення пенсій за нормами статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-ХІІ) особам, які до 01.05.2016 набули певну кількість стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ. Зокрема, таким правом користуються державні службовці, які станом на 01.05.2016 не займають посади державної службові, але набули не менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та особи, які набули не менше 10 років такого стажу та станом на 01.05.2016 займають посади державних службовців.
Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, суд доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01 травня 2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.
Суд наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022, згідно якої підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
При цьому Суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
Відтак, Закон № 889-VІІІ передбачає зарахування до стажу державної служби, для призначення пенсії за Законом № 3723-ХІІ, лише стажу набутого на посадах державної служби або прирівняних до них до 01.05.2016 року.
Це пов`язано із тим, що з 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Цей закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби, а лише регулює порядок зарахування стажу набутого на посадах державної служби до страхового стажу.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно оскаржуваного рішення судом встановлено, що до стажу державної служби відповідачем зараховано період роботи позивача з 09.10.2006 по 23.01.2012, з 24.01.2012 по 22.12.2014 та з 23.12.2014 по 01.05.2016 - тривалість стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби заявника, станом на 01.05.2016 становить 9 років 6 місяці 23 дні.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відтак, судом установлено, що станом на 01 травня 2016 року позивач не мав необхідного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі).
Як наслідок з урахуванням вище приведених положень законодавства позивач не набув права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII за умов, передбачених пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ.
Доказів того, що оскаржуваним рішенням відповідачем відмовлено в зарахуванні до стажу роботи на посадах державної служби окремих періодів, позивачем не надано.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.