Справа № 134/711/25
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/711/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивача адвоката Зянько Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

01 травня 2025 року адвокат Зянько Н.Г., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови № 2/25/231 від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 01 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2/25/231, відповідно до якої військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, а саме щодо обов`язку мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу та пред`являти їх на вимогу уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районні та на пунктах пропуску через державний кордон.

Оскаржувана постанова винесена за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 2125/231 від 26.03.2025, складеного оператором групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 за фактом відсутності у військовозобов`язаного ОСОБА_1 військово-облікового документа. Так, у протоколі зазначено, що 26.03.2025 року було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній при собі військово-обліковий документ під час дії воєнного стану.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати, а провадження по справі закрити, з огляду на наступне.

26 березня 2025 року позивач особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних, однак відносно нього безпідставно було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач стверджує, що військово-облікового документа працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не видавали, тому він у нього взагалі відсутній.

Окрім того, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, не зазначено в чому саме полягає суть та зміст адміністративного правопорушення, відсутні докази відео- та фото фіксації процесу пред`явлення та перевірки документів.

15 грудня 2023 року позивач проходив медичний огляд, про що свідчить довідка ВЛК від 15.12.2023, а 23 грудня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього було складено протокол № 2/338 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, що підтверджує наявність у відповідача даних щодо перебування позивача на військовому обліку.

У примітці до статті 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Докази того, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відсутні. Водночас зі змісту як протоколу, так і постанови вбачається, що ОСОБА_1 був ідентифікований за паспортом громадянина України.

Таким чином, відповідачем не були з`ясовані всі істотні обставини, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, факт перебування такої особи на військовому обліку, відтак відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення позивачем Правил військового обліку.

З огляду на викладене, представник позивача - адвокат Зянько Н.Г. просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 2/25/231 від 01.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 02 травня 2025 року позивачу поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 год. 10 хв. 12 травня 2025 року. Окрім того, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені копії матеріалів справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (постанова № 2/25/231 від 01.04.2025 року).

Ухвалою Крижопільського районного суду від 12 травня 2025 року розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 30 травня 2025 року через ненадходження від ІНФОРМАЦІЯ_2 витребуваних судом доказів. Цією ж ухвалою за клопотанням представника відповідача продовжено ІНФОРМАЦІЯ_3 строк для подання відзиву на позов.

29 травня 2025 року від представника відповідача Ліщини Я.М. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 , представник відповідача вказує, що 26 березня 2025 року було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 був відсутній при собі військово-обліковий документ під час дії воєнного стану, в зв`язку з чим оператором групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол № 2/25/231 про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом у протоколі. Крім того, ОСОБА_1 отримав копію протоколу № 2/25/231, а також йому було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у протоколі. 01 квітня 2025 року повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 2/25/231 від 26.03.2025 року, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно надавши оцінку доказам, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн.

Приписами п. 1, п. 2, абз. 6, 8 п. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку. За відсутності військово-облікового документу у військовозобов`язаного громадянина України неможливо встановити його приналежність до військового обліку, а у разі встановлення його персональних даних із системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, неможливо виявити розбіжності між цими даними та даними військово-облікового документу.

Відповідно до п. 49, 51 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі Порядок), у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Відповідно до абз. 4, 5 п. 54 Порядку, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 3 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено за порушення ним Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, під час дії особливого періоду, а правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , має кваліфікуватись за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Посилання позивача про проходження медичного огляду військово-лікарською комісією у 2023 році свідчить лише про відверту необізнаність позивача з приводу своїх прав та обов`язків відносно виконання військового обов`язку.

На момент складання протоколу ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних, не мав ані військово-облікового документу на бланку, ані електронного військово облікового документу, відповідно, встановити його належність до військового обліку було неможливо, в тому числі шляхом електронної інформаційної взаємодії з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів чи іншими інформаційного-комунікаційними системами.

Саме відсутність військово-облікового документа у ОСОБА_1 стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 травня 2025 року розгляд даної справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 13 червня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Зянько Н.Г., яке вона мотивувала зайнятістю в іншому судовому засіданні.

З приводу подання учасниками справи відповіді на відзив та заперечення суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), відтак суд не бере до уваги подану представником позивача адвокатом Зянько Н.Г. 30.05.2025 через систему «Електронний суд» відповідь на відзив та подане представником відповідача Ліщиною Я.М. 05.06.2025 через систему «Електронний суд» заперечення, оскільки в даній категорії справ заявами по суті справи є позовна заява та відзив, подання відповіді на відзив та заперечення у цій справі не передбачено положеннями КАС України.

В судовому засіданні 13 червня 2025 року представник позивача адвокат Зянько Н.Г. підтримала позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Ліщина Я.М. 03.06.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, оскільки згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 березня 2025 року оператором групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 2/25/231 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 26 березня 2025 року було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній при собі військово-обліковий документ під час дії воєнного стану, тим самим він порушив вимоги абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 р. № 1487.

Позивача було повідомлено про те, що розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності відбудеться о 15 год. 00 хв. 01 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

01 квітня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 2/25/231 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 26 березня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , оператором групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був відсутній при собі військово-обліковий документ, що підтверджується відеозаписом, чим ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 р. № 1487 (зі змінами), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач, вважаючи вищевказану постанову протиправною, звернувся до суду із адміністративним позовом з метою захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за ч. 3 ст. 210 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період .

Приміткою до ст. 210 КУпАП, встановлено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Відповідно до п. 25 вказаного Порядку громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 49 Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Суд вважає, що в даному випадку положення примітки до статті 210 КУпАП не підлягають застосуванню, адже з аналізу вищевказаних правових норм слід зробити висновок, що призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

При цьому, відсутність у позивача при собі військово-облікових документів за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не заперечується стороною позивача. Більше того, у позовній заяві йде мова про відсутність у позивача військово-облікових документів взагалі.

Разом з тим, 11 жовтня 2024 року набув чинності наказ №?532 від 6 серпня 2024 року, у якому Міністерство оборони України затвердило Інструкцію із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації. Відповідно до вказаної Інструкції уповноважені представники ТЦК та СП під час перевірки військово-облікових документів, фіксування порушень, мають застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації. Під час здійснення фото- та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки уповноваженим представником ТЦК та СП військово-облікових документів портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях або іншим способом, який забезпечує відеозйомку.

В оскаржуваній постанові зазначено, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом. Однак, стороною відповідача не долучено до відзиву на позов відповідного відеозапису.

Таким чином, незрозуміло на підставі яких саме доказів було зроблено висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, адже протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 р. № 3.

Згідно п. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Винесення постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується постановою Верховного Суду у справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 року, подібні постанови підлягають скасуванню.

Суд дійшов висновку, що відповідачем неповно досліджено матеріали справи при винесенні оскаржуваної постанови, що є безумовною підставою для скасування постанови в такій справі, втім суд у даній справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 2/25/231 від 01 квітня 2025 року, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно позивача надіслати на новий розгляд до компетентного органу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині закриття провадження у справі, оскільки це питання підлягає з`ясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП.

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.08.2020 у справі № 440/3005/19 зазначив, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову немайнового характеру не застосовується. У таких випадках судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Згідно з матеріалами справи позивачем ОСОБА_1 за подання вказаного позову сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. згідно із квитанцією АТ «ОЩАДБАНК» № 11 від 01.05.2025. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 139 КАС України 1/2 частина вказаної суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-245, 271, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову № 2/25/231, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 надіслати на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя