Справа № 300/2283/25
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" червня 2025 р. справа № 300/2283/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство фінансів України, Коломийське управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області до комунального підприємства "Коломияводоканал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Коломийська міська рада про стягнення простроченої заборгованості в сумі 51428170,10 грн,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулось до суду з позовом до КП "Коломияводоканал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство фінансів України, Коломийське управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Коломийська міська рада про стягнення простроченої заборгованості в сумі 51428170,10 грн.
Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача простроченої заборгованості перед бюджетом за кредитами (позиками), залученими державою у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договорами про субкредитування в загальному розмірі 51428170,10 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.51-52).
КП "Коломияводоканал" скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву від 22.04.2025 за № 436, який надійшов на адресу суду 24.04.2025 (а.с.86-146), відповідно до якого представник відповідача зазначив, що формування боргових зобов`язань по договорах про субкредитування відбулось внаслідок таких факторів, як збитковості фінансового результату від надання послуг за основним видом діяльності протягом 2022-2024 років, зниження платоспроможності споживачів за отримані послуги, роботи підприємства в нестабільних економічних умов воєнного стану, зростання відсоткових ставок та валютного курсу. З урахуванням тієї обставини, що протягом 2021-2024 років відповідачем здійснювалась сплата заборгованості відповідно до наявних фінансових можливостей, а саме: 2021 рік у сумі 4470408,72 грн, 2022 рік 1785204,38 грн, 2023 рік в розмірі 25729422,10 грн, 2024 рік 18741462,46, 2025 рік в сумі 1000000,00 грн (сумарно 51726497,66 грн), в підтвердження чого долучено документи, представник відповідача просить суд в задоволенні позову в частині стягнення з КП "Коломияводоканал" коштів в сумі 1000000,00 грн - відмовити, а решту заборгованості в сумі 50428170,10 грн розстрочити терміном на дванадцять місяців частками, починаючи з червня 2025 року згідно графіку погашення заборгованості, складеного відповідачем.
21.04.2025 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Коломийського управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області, згідно яких третя особа просить суд позов задовольнити повністю з мотивів, викладених у поясненні, що міститься в матеріалах справи та вказує, що оскільки станом на 01.03.2025 сума простроченої заборгованості за договорами субкредитування склала 51428170,10 грн, то, з метою вжиття заходів щодо погашення такої заборгованості, третьою особою направлено до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області подання щодо стягнення простроченої заборгованості, при цьому, станом на перше число кожного місяця Коломийське управління Державної казначейської служби Івано-Франківської області повідомляє КП "Коломияводоканал" про суму простроченої заборгованості (а.с.55-69).
24.04.2025 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Коломийської міської ради надійшли пояснення на позовну заяві за № 542-2025/01.5.-34/16 від 22.04.2025, згідно яких представником третьої особи викладено аргументи і міркування щодо заявлених позовних вимог, які за змістом відповідають обґрунтуванням відповідача наведеними у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з КП "Коломияводоканал" коштів в сумі 1000000,00 грн, що сплачені КП "Коломияводоканал" в рахунок погашення частини боргу а решту заборгованості в сумі 50428170,10 грн -розстрочити терміном на дванадцять місяців рівними частками, починаючи з червня 2025 року згідно графіку погашення заборгованості, складеного відповідачем (а.с.76-85).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП "Коломияводоканал" 11.09.2002 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків (а.с.42-44).
26.05.2008 між Україною (Позичальник) та Міжнародним банком реконструкції і розвитку (Банк) укладено угоду про позику № 4869-UA (Проект розвитку міської інфраструктури), ратифіковану Законом України № 592-VI від 24.09.2008 року, згідно якої Банк погодився надати Позичальнику на умовах, які визначає або на які посилається Угода про позику, суму, що дорівнює ста сорока мільйонам (140 000 000) доларів США.
Відповідно до положень статті ІІІ "Виконання проекту" Розділу 3.01 Угоди Позичальник передає на умовах субкредиту частину коштів позики комунальним підприємствам на підставі угод про субкредитування, які повинні укладатись між Позичальником, через Міністерство фінансів України і Міністерство з питань житлово-комунального господарства України, і комунальними підприємствами на умовах, затверджених Банком.
Крім того, 26.05.2014 між Україною (Позичальник) та Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Банк) укладено угоду про позику № 8391-UA (Другий проект розвитку міської інфраструктури), відповідно до якої Банк погодився надати Україні позику у сумі 300 000 000 (триста мільйонів) доларів США (Позика).
Згідно листа за № 02-28-06/503 від 26.03.2025 (а.с.31), Коломийським управлінням Державної казначейської служби Івано-Франківської області щодо відповідача внесено до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області подання з метою здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом:
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
В силу вимог частини 3 статті 17 Бюджетного кодексу України державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.
Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії, крім державних гарантій на портфельній основі, є укладення договору між Борговим агентством України (відповідним місцевим фінансовим органом) та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання: внести плату за надання державної (місцевої) гарантії; надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією; відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань; сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені; надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.
Абзацом 2 частини 8 статті 17 Бюджетного кодексу України визначено, якщо договором, укладеним із суб`єктом господарювання, передбачаються зобов`язання такого суб`єкта з погашення та обслуговування кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою), невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань за договором тягне перехід до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) зобов`язань за такими кредитами (позиками).
За приписами частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою (обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою не поширюється.
Постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі Порядок № 174).
Зазначений Порядок № 174 регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993-1998 роках.
За визначенням, наведеним у підпунктах 4, 8 і 9 пункту 2 Порядку № 174 бюджетна позичка/фінансова допомога - сума коштів, надана Мінфіном у 1993-1998 роках позичальнику на поворотній основі за рахунок коштів державного бюджету на умовах угоди про надання бюджетної позички/фінансової допомоги; пеня - сума коштів, яку боржник зобов`язаний сплатити у разі порушення ним зобов`язань за кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги; прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані (пункт 3 Порядку № 174).
Відповідно до абзацу 5, 6 пункту 4 Порядку №174 Державна казначейська служба на підставі інформації, що подана Мінфіном, здійснює зарахування коштів до державного бюджету на рахунки, відкриті в Державній казначейській службі, в розрізі кодів бюджетної класифікації, боржників та угод. Датою надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені є дата зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі, або на валютні рахунки, відкриті в обслуговуючих банках.
Перерахунок в іноземну валюту кредиту коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за кредитом, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі.
Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані (пункт 6 Порядку).
В силу правового регулювання пункту 8 Порядку №174 Мінфін на підставі інформації банку-агента, яка подається відповідно до агентського договору між Кабінетом Міністрів України та банком-агентом, та інформації Державної казначейської служби, зазначеної в пункті 7 цього Порядку, серед іншого, подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
В свою чергу Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою (пункт 9 Порядку №174).
Згідно пункту 10 Порядку №174 з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 174 нарахування пені починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги.
За змістом пунктів 12 і 13 Порядку № 174 пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами. Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Отож, виходячи із вище наведених положень Порядку № 174, Міністерство фінансів нараховує пеню на прострочену заборгованість за кредитами і на підставі отриманої інформації від банку-агента та інформації від Державної казначейської служби про зарахування коштів подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
В свою чергу, Державна казначейська служба на підставі інформації, отриманої від Міністерства фінансів на підставі пунктів 4 і 8 Порядку № 174, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання Державного бюджету та інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені.
Згідно з пунктом 15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.
У відповідності до пунктом 14 Порядку взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.07.2016 №621 (далі - Порядок № 621) щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, органи Казначейства надають у паперовому вигляді відповідним органам ДПС подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174, щодо:
простроченої заборгованості перед державним бюджетом за бюджетними позичками, фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, на суму заборгованості з основного боргу, відсотків та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця у національній валюті з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом;
простроченої заборгованості перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, заборгованості з основного боргу, відсотків, плати за надання гарантій та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця або на дату оформлення подання, у разі надходження коштів до державного бюджету, у національній валюті та валюті кредиту з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом.
Органами Казначейства оформлюються подання на стягнення з боржників простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, облік якої здійснюють органи Казначейства, крім заборгованості, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом України щодо відмови у стягненні заборгованості.
Щодо заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом щодо відмови у стягненні заборгованості, органи Казначейства щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, надсилають відповідним ГУ ДПС інформацію згідно з цим пунктом в електронній формі з використанням відповідного модуля системи електронної взаємодії органів виконавчої влади.
Про вжиті заходи щодо стягнення простроченої заборгованості органи ДПС щокварталу та за підсумками року не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформують відповідні органи Казначейства з наданням копій документів (постанови, ухвали, рішення суду тощо).
Згідно із частиною 2 статті 50 Бюджетного кодексу України податкові органи є органами стягнення простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, територіальною громадою) за кредитами з бюджету.
До функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України віднесено забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) в порядку, визначеному цим Кодексом або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Главою 9 розділу II Податкового кодексу України врегульовано питання погашення податкового боргу платників податків.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що законодавець поширив процедуру погашення податкового боргу на порядок стягнення заборгованості за бюджетними кредитами, наділивши у такий спосіб правовідносини кредиту, що виникли між державою як кредитором та господарюючим суб`єктом як позичальником, ознаками публічно-правових.
При цьому органами, що уповноважені здійснювати стягнення є контролюючі органи, які під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють на виконання своїх владних повноважень щодо погашення податкового боргу, визначених Податковим кодексом України.
Відтак, суд вважає, що контролюючий орган, отримавши подання органу державного казначейства щодо наявності непогашеної заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за надану останньому позику, а також пені, нарахованої на таку заборгованість, вправі звертатися до суду з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості без обмеження строками позовної давності.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №807/257/14 (адміністративне провадження №К/9901/4647/18).
Згідно довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про заборгованість, станом на 01.04.2025 (подання станом на 01.03.2025) у відповідача наявна заборгованість до державного бюджету зв субкредитними угодами на загальну суму 51428170,10 грн (а.с.40), зокрема у розрізі:
Судом встановлено, що відповідач частково погасив заборгованість перед державним бюджетом за субкредитними договорами, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, зокрема за № 447 на загальну суму 1000000,00 грн (а.с.122).
Відтак, з врахуванням часткової сплати КП "Коломияводоканал" заборгованості, що є предметом спору, підлягає стягненню з відповідача на користь держави прострочена заборгованість за договорами субкредитування в сумі 50428170,10 грн.
Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.
Щодо питання про розстрочення виконання рішення суду, слід зазначити таке.
Відповідно до частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення; надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні (частина 1 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України).
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Положеннями частини 4 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для застосування правил статті 378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Отже, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відтак, всі ці обставини мають бути доведеними та підтвердженими документально.
Суд враховує, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача обґрунтовує необхідність розстрочення виконання рішення суду такими обставинами: фінансовий результат від надання послуг за період 2022-2024 роки є збитковим; зростання заборгованості за надані відповідачем послуги, у зв`язку з нестабільною економічною ситуацією в державі; зростання відсоткових ставок в середньому на 2,33%; зростання валютного курсу. Крім того, на думку відповідача, одномоментне стягнення суми заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі, може призвести до припинення надання послуг з водопостачання споживачам.
Суд вважає, що наведені відповідачем доводи, вказують на наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення.
При цьому, суд враховує, що боржник не ухиляється та не уникає виконання судового рішення, а шукає способи погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати боргу.
Згідно положень частини 5 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розстрочення виконання цього рішення суду.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 372, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Розстрочити виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 у справі № 300/2283/25 строком на дванадцять місяців зі сплатою суми простроченої заборгованості рівними частинами (платежами) щомісяця, починаючи з 13.06.2025.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.