Справа № 160/32247/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
представника позивача представника відповідача Олійник Л.М. Бісєрова А.С.
05 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради від 05.11.2024 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким вимагалось вжити заходи щодо приведення нежитлового приміщення № 2 за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21 м. Дніпро у попередній стан відповідно матеріалів технічної інвентаризації від 23.01.2006 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 р, відповідно до якої за результатами перевірки виявлено порушення ТОВ «КСМЛІВ» було визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачене абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 109 008,00 грн.
На підставі вищевказаного акта винесена також постанова № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Крім того, відповідач зауважив, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.05.2023 №698 та Витягу з Державного реєстру речових прав від 30.05.2023 індексний номер 333968179, які були надані під час проведення позапланової перевірки, вбачається, що ТОВ «КСМЛІВ» придбало в житловому будинку літ. Б-5 у цокольному поверсі нежиле приміщення № 2 поз. 1-14, загальною площею 158,6 кв. м., три приямки б, б1, б 11 та б111 - вхід у підвал.
Згідно інформації, що міститься у згаданих документах, приміщення мало лише один вхід. Вказана обставина також вказує на факт того, що на момент купівлі об`єкта всі приямки були окремими та мали свої огороджувальні конструкції, приміщення мало лише один вхід та, а об`єднання приямків та влаштування додаткового входу замість вікна здійснено саме позивачем.
03.04.2025 в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_1 з приводу наданого ним висновку експертизи № 93-24 від 29.11.2024 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи нежитлового приміщення.«Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
ТОВ «КСМЛІВ» є власником нежитлового приміщення за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21 м. Дніпро, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.05.2023р., зареєстрованого в реєстрі за № 698, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучми Н.В..
З даного договору вбачається, що попереднім власником зазначеного об`єкту нерухомого майна було ТОВ «Рубікон».
Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради здійснено позаплановий захід державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21, м. Дніпро, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «КСМЛІВ».
На підставі цього акта відповідачем видано припис від 05.11.2024 р. про усунення порушень, яким вимагалось вжити заходи щодо приведення нежитлового приміщення №2 за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21 м. Дніпро у попередній стан відповідно матеріалів технічної інвентаризації від 23.01.2006 року.
Також відповідачем було винесено постанову № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 р, відповідно до якої за результатами перевірки виявлено порушення ТОВ «КСМЛІВ» вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та було визнано винним у вчиненні правопорушення, що передбачене абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 109 008,00 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-Vвід 05.04.2007 (далі Закон №877-V).
Заходи контролю здійснюються органами, зокрема, державного архітектурно- будівельного контролю (нагляду), у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами (частина 4 статті 2 Закону №877-V).
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1,статті 3,частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4,частини одинадцятої статті 4--1,частини третьої статті 6,частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7,статей 9,10,12,19,20,21цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).
Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (частина 1 статті 4 Закону №877-V).
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (частина 11статті 4 Закону №877-V).
Перед початком здійснення державного нагляду (контролю) посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить запис до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу у суб`єкта господарювання) (частина 12статті 4 Закону №877-V).
Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина 3статті 6 Закону №877-V).
Відповідно до статті 10 Закону №877-V, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), у встановлених випадках; бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб; вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб; отримувати консультативну допомогу від органу державного нагляду (контролю) з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від посадових осіб органів державного нагляду (контролю) внесення до нього записів про здійснення таких заходів до початку їх проведення; вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі: перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу; використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів; з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу. Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина 1 статті 7 Закону №877-V).
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (частина 2 статті 7 Закону №877-V).
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VІвід 17.02.2011 (далі - Закон №3038-VІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №3038-VІ:
- будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва (пункт 1);
- замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (пункт 4).
Визначення, особливості та порядок здійснення державного архітектурно - будівельного контролю встановлено статтею 41 Закону №3038-VІ.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Згідно із частиною 3 статті 41 Закону №3038-VІ, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають права, перелік яких наведено в цій нормі.
Суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю (частина 9 статті 41 Закону №3038-VІ).
Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 (далі Порядок №553).
Згідно із пунктом 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки (абзац 11 пункту 7 Порядку №553).
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю забороняється вимагати інформацію та документи, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно із пунктом 21 Порядку №553, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.
У разі відмови суб`єкта містобудування (а не іншої особи), щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.
У випадку відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені у пункті 11 вказаного Порядку та кореспондуються з положеннями статті 41 Закону 3038-VІ.
Проаналізувавши положення статті 41 Закону №3038-VІ та Порядку № 553, очевидним та однозначним є висновок, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва та які здійснюються відповідними суб`єктами містобудування.
Позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку №553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.
Проведення означеної перевірки зумовлено зверненням Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради (заява від 12.08.2024), в якому зазначено, що позивачем на об`єкті виконуються не підготовчі, а будівельні роботи за відсутності відповідного дозволу.
Натомість, як стверджує у позовній заяві ТОВ "КСМЛІВ" ним на підставі договору підряду б/н від 10.07.2024 року проводилися ремонтні роботи (утеплення фасаду, оздоблювальні роботи стін та підлоги приміщення тощо), що не є будівельними роботами в розумінні діючого законодавства та не потребують будь-яких дозволу від державних органів на початок виконання таких робіт.
Так, позивач зауважив, що ці ремонтні роботи проводив на виконання рекомендацій, викладених в звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту від 17.07.2024, складеного експертом Данилейко О.В.
З даного звіту вбачається, що ТОВ «КСМЛІВ» звернулося до останнього з технічним завданням № 30-2024 на проведення обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій приямків цокольної частини біля приміщення 2 в житловому будинку назва назва і місце знаходження об`єкту обстеження окремих конструкцій житлового будинку з метою ліквідації наслідків аварійної ситуації та відновлення функціонування об`єкту приміщень цокольного поверху), призначеного для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Володимира Вернадського, будинок 19/21, приміщення.
Відповідно до додатку Б. Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту від 17.07.2024, «Відомості дефектів та пошкоджень об`єкта загальні рекомендації щодо відновлення експлуатаційної придатності стіни - демонтувати стіни приямків. 2 Влаштувати нові стіни з армованого вологостійкого бетону, товщиною 200 мм. 3 Виконати оздоблення згідно рішення Замовника, підлога Влаштувати покриття підлоги з армованого бетону з подальшим оздобленням».
Означене відображено в довідці фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , виданій ТОВ «КСМЛІВ`від 18 жовтня 2024 року № 18/10/24-1, де міститься інформація, що в ході проведення технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, робіт, які потребують введення в експлуатацію, не виявлено. Загальна площа змінилася у зв`язку з демонтажем оздоблення приміщень, демонтажем та встановленням перегородок без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та інженерні системи загального користування будинку, що не потребує отримання дозвільних документів та не підлягає введенню в експлуатацію згідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 7 червня 2017 р. зі змінами.
Згідно даних Технічного паспорту від 26.06.2023р. NєTIO1:3843-0487-9075-4595 на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення Nє2 (поз. 1-14) у цокольному поверсі в житловому будинку літ. «Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро, Дніпропетровської області, технічна характеристика основних конструктивних елементів нежитлового приміщення, наступна:
літ. «Б-5» - нежитлове приміщення Nє2 (поз. 1-14) у цокольному поверсі, фундамент - бетон, стіни - цегла, перекриття - залізобетонні плити, побудовано в 2003р., літ. «бб?б"» - приямок, фундамент/стіни - бетон, побудовано в 2003р.,літ. «б'» - вхід у підвал, фундамент/стіни - бетон, дах - металевий, сходи бетонні оздоблені плиткою, побудовано в 2003 р.
Позивач посилається на ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 «Конструкції будинків і споруд та настанову щодо проектування й улаштування вікон та дверей», що встановлює правила проектування й улаштування вікон та зовнішніх дверей (далі - вікон та дверей) із різних матеріалів (деревини, полівінілхлориду, алюмінію, сталі, комбінації цих матеріалів тощо) у будинках і повинен використовуватись разом з ДСТУ Б В.2.6-79. Стандарт застосовують при проектуванні, розробленні конструкторської і технологічної документації та влаштуванні вікон та дверей із використанням віконних і дверних блоків, виготовлених згідно з ДСТУ Б В. 2.6-23, при будівництві, реконструкції і ремонті будинків і споруд різного призначення.
Згідно з п. 6.1.1. Стандарту до робіт з установлення віконних та дверних блоків входять:
- демонтаж старих віконних або дверних блоків (при проведенні робіт з реконструкції або ремонту);
- утилізація демонтованих віконних та дверних блоків (у разі необхідності);
- визначення умов монтажу вікон і дверей (загальний огляд об?єкта, складання
- обмірювання прорізів (складання аркуша обміру-додаток Д);
- підготовка прорізів та виконання будівельних робіт за результатами обмірювання прорізів;
- установлення віконних або дверних блоків у прорізах стін;
- кріплення віконних або дверних блоків у прорізах стін;
- ізоляція примикань віконних або дверних блоків до стін будинків;
- улаштування відкосів.
Відповідно до п. 1, п. 4 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017р. Nє406 (із останніми змінами та доповненнями) до переліку, поміж іншого, входять роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого примішення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками., а також роботи з заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних прорізів.
Так, відповідно до п. 4 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», заміна існуючих заповнень віконних та дверних прорізів, входить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
Кошторисні норми України «Ресурсні елементні кошторисні норми на ремонтно-будівельні роботи. Прорізи» згідно якого, робота «Демонтаж віконних коробок в кам`яних стінах з відбиванням, відповідно до п. 4 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», заміна існуючих заповнень віконних та дверних прорізів, входить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
Позивачем надано договір підряду від 23 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «КСМЛІВ" (Замовник) та ОСОБА_3 ( Підрядник), згідно умов якого Підрядник зобов`язується виконати за завданням Замовника таку роботу: здійснити замір віконних пройомів та здійснити монтаж віконних металопластикових конструкцій (вікон), виготовлених за замірами Підрядника, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1
Із здійснених під час виконання робіт замірів вбачається, що отвори вікон об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення Nє2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по АДРЕСА_2 , збільшені не були, встановлені були виключно віконні блоки в рамках існуючих прорізів після демонтажу старих віконних блоків, а не дверні блоки.
На спростування висновків даної перевірки позивачем наданий висновок експертизи №93-24 від 29.11.2024 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи нежитлового приміщення №2, розташованого в АДРЕСА_1 від "29" листопада 2024, виготовлений судовим експертом Маківським М.В. резолютивна частина якого містить такі висновки:
«1. Об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5» по АДРЕСА_1 станом на дату огляду ознак самочинного будівництва не містить.
2. Ознак невідповідності державним стандартам, нормам і правилам в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області станом на дату огляду не виявлено.
3. Ремонтно-будівельні роботи по збільшенню віконного прорізу та встановленню дверей замість вікна, збільшенню внутрішнього об`єму приміщення шляхом заглиблення підлоги з висоти 2,4 м до 2,9-3,4 м, об`єднанню чотирьох приямків в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області виконані. У зв`язку із відсутністю проектно-кошторисної документації визначити період проведення вказаних ремонтно-будівельних робіт не представляється можливим.
4. Роботи, які проводяться в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5», розташованого в м.Дніпро Дніпропетровської області по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 не відноситься до будівельних робіт, які потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію.
5. Збільшення площі забудови нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області та зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту не відбулося.
6. В результаті проведення обстеження житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області просідань та деформацій будівлі не виявлено. Маються поодинокі волосяні тріщини в цегляних стінах житлового будинку, які виникли в процесі тривалої експлуатації вказаного житлового будинку та не впливають на його якісні показники і не пов`язані із проведенням ремонтно-будівельних робіт в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м.Дніпро Дніпропетровської області та в приямках із входом у підвал.
7. В результаті проведення обстеження житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області просідань та деформацій будівлі не виявлено. Маються поодинокі волосяні тріщини в цегляних стінах житлового будинку, які виникли в процесі тривалої експлуатації вказаного житлового будинку та не впливають на його якісні показники і не пов`язані із проведенням ремонтно-будівельних робіт в нежитловому приміщенні № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вулиці Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області та в приямках із входом у підвал.
8. Приямки нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області не являються частиною фундаменту або несучою конструкцією житлового будинку літ.«Б-5», розташованого в м. Дніпро, Дніпропетровської області по вулиці Володимира Вернадського, 19/21.
Під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_1 підтримав свій висновок та повідомив, що під час під час обстеження факт облаштування другого виходу та встановленню дверей замість вікна не підтвердився, як вхід встановлений металопластиковий блок використовуватися не може, функціонально можливе його використання лише як евакуаційний (аварійний) вихід
Експерт пояснив, що даний віконний отвір у відповідності із вимогами ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» був зазначений у висновку експертизи як «другий евакуаційний пожежний вихід» згідно п. 2 наказу МВС України 30.03.2016 № 239/229 Про затвердження Правил пожежної безпеки в галузі зв`язку, де визначено,що шляхи евакуації - коридори, сходи, сходові клітки, тамбури, шлюзи та інші проходи, що забезпечують евакуацію людей, які знаходяться у будинку.
Так, згідно з протипожежними вимогами ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» противопожежні вікна не повинні відчинятися Протипожежні двері та ворота повинні мати пристрої для самозачинення, ущільнення в притулах, відповідне маркування згідно з ДСТУ Б В.2.6-77.
Протипожежні двері, ворота, люки, що за технологічних або інших умов експлуатації повинні бути у відкритому положенні, слід обладнувати пристроями для їх автоматичного зачинення під час пожежі, крім випадків, обумовлених у НД.
Отже, відповідно до приписів вищевикладеного законодавства до евакуаційних пожежних виходів відносяться не лише двері, а й ворота, люки, вікна, тамбури та ін.
Представник відповідача під час розгляду справи надав пояснення, що даний отвір неможливо використовувати як вхід, але припустив, що ТОВ «КСМЛІВ» має намір провести роботи по перетворенню віконного отвору в дверний (вхід/вихід)
Збільшення віконного отвору також не підтверджено належними доказами, оскільки матеріали справи не містять як документів, які б підтверджували існуючий раніше розмір віконного отвору, так і проектно-кошторисної документації, яка б містила інформацію про зміну його розміру.
Отже, посадові особи Відповідача зафіксували в акті обставини щодо збільшення віконного прорізу та замість вікна встановлення дверей, що не відповідають дійсності.
Щодо інших зафіксованих в акті порушень суд дійшов висновку, що збільшення площі забудови нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5» по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області та зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту не відбулося; приямки нежитлового приміщення № 2 у цокольному поверсі житлового будинку літ.«Б-5», розташованого по вул. Володимира Вернадського, 19/21 в м. Дніпро Дніпропетровської області не є частиною фундаменту або несучою конструкцією житлового будинку літ.«Б-5», розташованого в м. Дніпро, Дніпропетровської області по вулиці Володимира Вернадського, 19/21Б, що підтверджується висновком експертизи № 93-24 від 29.11.2024 року
Разом з тим, слід зауважити, що висновки відповідача стосовно виконання робіт з реконструкції нежитлового приміщення без повідомлення про початок їх виконання на об`єкті під час проведення органом державного архітектурно-будівельного контролю не підтверджуються належними, достовірними і допустимими доказами.
Відповідно до п.п. 3.2, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" (що затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 №163) будівництво - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва; реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).»
Додатково слід зауважити, що відповідач у відзиві на позов визнав, що адвокат Разбітнов К.В. надав ордер на представництво інтересів ОСОБА_4 , як фізичної особи, але той факт, що він вийшов з приміщення (об`єкту, що перевіряється), на думку відповідача, був достатньою підставою для допуску до перевірки.
Отже, розпочинаючи перевірку, відповідачу було відомо про відсутність уповноваженої особи ТОВ «КМСЛІВ», що є порушенням пункту 9 Порядку №553, а саме без участі уповноваженого представника ТОВ «КМСЛІВ».
Суд бере до уваги, що в акті про результати перевірки, протоколах про адміністративне правопорушення та оскарженому приписі відповідач зазначає про проведення перевірки за участю «представника директора Ткаченко З.О адвокат Разбітнов К.В.»
Матеріали справи містять достатньо доказів того, що ТОВ «КСМЛІВ» не надавало адвокату Разбітнову К.В. довіреність на представництво інтересів підприємства та не укладало з ним договір про надання професійної правничої допомоги, а отже він був уповноваженою особою позивача під час проведення перевірки з огляду на відсутність повноважень.
За таких умов, вищезазначені акти, складені за відсутності суб`єкта містобудування чи його уповноваженого представника, не можуть бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафів на ТОВ "КСМЛІВ, що є порушенням прав суб`єкта містобудування бути присутнім під час проведення перевірки, не може підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафів та є порушення прав суб`єкта містобудування бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення.
Порушення процедури проведення перевірки є достатньої підставою для скасування її результатів.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №210/3059/17 від 17.07.2019 у справі №822/714/16, від 08.08.2019 у справі №822/712/16, від 08.11.2019 у справі №400/2866/18, від 14.11.2019 у справі №822/680/16.
Перевірка на об`єкті містобудування повинна здійснюватися у присутності представника суб`єкта містобудування, стосовно якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, оскільки перевірці підлягають дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів саме тією особою, яка здійснює або замовляє будівельні роботи.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 820/2169/17, від 18.04.2018 у справі №804/1845/16
Окрім того, суд констатує , що оскаржуваний припис не відповідає вимогам п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відтак, припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а тому мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.
При цьому спірний припис не містить висновки про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства, та не визначає конкретні дії, обов`язкові до виконання для усунення виявлених порушень, оскільки сама вимога припису «вжити заходи щодо приведення нежитлового приміщення № 2 за адресою: вул. Володимира Вернадського, 19/21 м. Дніпро у попередній стан відповідно матеріалів технічної інвентаризації від 23.01.2006 року» не може вважатися такою, що спрямована на усунення порушень вимог законодавства, оскільки матеріали справи містять відомості про проведення КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 25.10.2007 року, а право власності на об`єкт нерухомого майна виникло у позивача 13.05.2023 року.
У відповідності до положень ч. 1 і ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України(далі КАС України),належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).
Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно із приписами статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, відповічем надано до суду роздруківки фотознімків, на яких зображено об`єкт нерухомості, з яких не встановлено, ким саме та які саме роботи виконуються. Більш того, на деяких фотознімках взагалі відсутні відсутні дати проведення зйомки.
Також суд зауважує, що у складених відповідачем актах наявні посилання на застосування під час проведення позапланових перевірок засобів відеотехніки та фототехніки без зазначення їх ідентифікаційних даних та технічних характеристик, що унеможливлює їх ідентифікацію і використання здобутих відомостей як належних, допустимих і достовірних доказів у розумінні статей 72-77, 79, 94, 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а докази відеофіксації позапланових перевірок відповідачем до суду взагалі не надані.
Отже, надані відповідачем до суду роздруківки фотознімків не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем відповідних правопорушень у сфері містобудівної діяльності (в т.ч. у вигляді не виконання ТОВ "КСМЛІВ"
Окремо слід зауважити, що відповідачем не надано й не повідомлено суд про наявність будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення позивачем відповідних порушень на спірному об`єкті за відповідні періоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з Положенням про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 року №1340 (далі Положення), ДІАМ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до пункту 3 Положення основним завданням Державної інспекції архітектури та містобудування України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме:
- підготовка та внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду;
- здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, архітекторами та іншими проектувальниками, підрядниками, експертами, експертними організаціями та відповідальними виконавцями робіт, інженерами-консультантами, власниками будівель та лінійних споруд вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт;
- здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил територіальними органами ДІАМ, уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), під час провадження ними містобудівної діяльності;
- ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, та здійснення контролю за додержанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;
- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках.
Положеннями статті 41-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності встановлено, що державний архітектурно-будівельний нагляд це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.
Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698, визначено механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду та основні завдання нагляду.
Основними завданнями нагляду є: 1) виявлення, припинення та запобігання порушенню об`єктами нагляду вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; 2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих об`єктами нагляду з порушенням вимог містобудівного законодавства; 3) притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Схожу правову позицію висловив Верховний Суд і в постанові від 26.02.2020 у справі №826/7847/17, де зазначив, що нормами Закону №3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 (далі - Прядок №553), з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єкта містобудування юридичні наслідки. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавця щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконної та відсутності правових наслідків такої. За визначенням частини першої статті 41 Закону України від 17.02.2011 №3038- VI «Про регулювання містобудівної діяльності»(далі - Закон №3038-Vl), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Частиною другою цієї ж статті Закону №3038-VIвстановлено, що порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вищевказаної правової норми Урядом України затверджено Порядок №553, який за змістом його абзацу першого пункту 1 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
При цьому пунктом 9 вищевказаного Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. Право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю також закріплено у абзаці четвертому пункту 13 Порядку №553.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 24.12.2019 у справі №822/716/16, факт проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил без присутності уповноваженої суб`єктом містобудування особи свідчить про допущення порушення ДАБІ України порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки (постанова Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №208/6557/16-а).
На необхідності залучення саме суб`єкта містобудівної діяльності, який перевіряється до участі у проведенні перевірки наголошено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №822/714/16, де судами попередніх інстанцій було встановлено, що перевірку проведено органом державного архітектурно-будівельного контролю у присутності керівника проекту, який, втім, не є уповноваженою особою позивача, не перебував у трудових відносинах із суб`єктами містобудування, не є посадовою особою ні замовника, ні генпідрядника, довіреності на його ім`я не видавалось й жодних документів на представництво інтересів суб`єкта містобудування не надано особам, які здійснювали перевірку.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 76 КАС України, встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржених припису від 05.11.2024 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 р.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Крім того, суд враховує, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ "КСМЛІВ", виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 6056,00 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурнобудівельного контролю Дніпровської міської ради.
Керуючись ст. ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 05.11.2024 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради № 5-10/20112024 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності від 20.11.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 травня 2025 року.

Суддя О.В. Царікова