Справа № 400/11391/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11391/24

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Дата і місце ухвалення: 20.03.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на загальну суму 131 781,84 грн., в тому числі: з орендної плати з фізичних осіб на користь місцевого бюджету Чорноморської ТГ на суму 30 998,89 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на користь місцевого бюджету Чорноморської ТГ на суму 100 782,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 покладених законом на платника податків обов`язків, у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість /недоїмка в сумі 131 781,84 грн., нарахована йому до сплати податковими повідомленнями-рішеннями. На виконання вимог ст.59 ПК України Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкову вимогу від 12.04.2024р. №0-1429, яку надіслано за адресою ОСОБА_1 . Однак, заборгованість відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, у зв`язку з чим у податкового органу виникли підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24 квітня 2024 року №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, загальна сума 78 023,20 грн).

Позов обґрунтовував тим, що належні йому споруди (будівлі) по АДРЕСА_1 (1/2 частки) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі п.п. «ж» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, як будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Нерухоме майно є об`єктом користування фермерського господарства «Гладун» в особі голови правління ОСОБА_2 , якому належить частка права власності на таке нерухоме майно. Відповідно до статуту ФГ «Гладун» головною метою діяльності господарства є отримання прибутку шляхом виробництва сільськогосподарської продукції, її переробки, реалізації та здійснення інших видів діяльності. Оскільки об`єктами оподаткування згідно спірних податкових повідомлень-рішень є майно, що належить двом особам на праві спільної часткової власності, тому використання такого майна обома власниками є спільним та неподільним. А відтак, нерухоме майно цілісно використовується як ОСОБА_3 , так і ФГ «Гладун».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року задоволено позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чорноморської територіальної громади в рахунок погашення податкового боргу суму 30 998,89 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чорноморської територіальної громади в рахунок погашення податкового боргу суму 100 782,95 грн.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2024р. №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218, №0-1404-UA0011218.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволені зустрічного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення від 20.03.2025р. у відповідній частині з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення поданого ним зустрічного позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача за зустрічним позовом на те, що належні йому споруди (будівлі) по АДРЕСА_1 (1/2 частки) не є об`єктами оподаткування, а відносно їх власника ОСОБА_1 має бути застосована податкова пільга у вигляді звільнення його від податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно до правовстановлюючих документів за функціональним призначенням належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі належать до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про ненадання ним доказів того, що нерухоме майно за вказаною адресою використовується ним для ведення сільськогосподарського господарства. У цьому контексті судом проігноровано обставину використання об`єктів нерухомості ФГ «Гладун» () безпосередньо у здійсненні сільськогосподарського виробництва. Так, частка права власності на нежитлові будівлі належить ОСОБА_2 , як засновнику фермерського господарства. Очевидним є те, що майно, яке належить засновнику фермерського господарства, використовується для отримання прибутку шляхом виробництва сільськогосподарської продукції, тобто з метою здійснення сільськогосподарської діяльності. Таким чином, спірні нежитлові будівлі (споруди) фактично є нерухомістю «сільськогосподарського товаровиробника».

Підсумовуючи викладене, апелянт стверджує, що належні йому споруди (будівлі) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі п.п. «ж» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Головне управління ДПС у Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Головне правління зазначає, що на об`єкти нежитлової нерухомості, які належать ОСОБА_1 , відсутні підстави для застосування вимог п.п. «ж» 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки згідно з даними інформаційних систем ДПС ОСОБА_1 не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець та відсутні відомості про ведення ним сільськогосподарської діяльності. Об`єкти нерухомості перебувають у спірній частковій власності громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Водночас, ОСОБА_1 не є ані засновником, а ні членом ФГ «Гладун», а тому не може вважатися сільськогосподарським товаровиробником у розумінні ПК України. Договір про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, свідчить про те, що об`єктами нерухомого майна користується виключно ФГ «Гладун», а не ОСОБА_1 , що додатково підтверджує відсутність у апелянта статусу сільськогосподарського товаровиробника. До того ж, відповідно до технічних паспортів спірні об`єкти згідно з ДК 018-2000 можуть належати як до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), так і до класів «Резервуари, силоси та склади» (код 1252), «Будівлі промисловості» (код 1251).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , тобто в частині відмови в задоволенні поданого ним зустрічного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля загальною площею 41,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Розмір частки 1/2. У технічному паспорті вказано призначення приміщень «Цех ДКУ».

За вказаний об`єкт нерухомості Головне управління ДПС у Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням №0-1404-UA0011218 від 24.04.2024р. нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 2095,43 грн. (за 20,85 кв.м.)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля загальною площею 291,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Опис: А-1 телятник. Розмір частки 1/2.

За вказаний об`єкт нерухомості Головне управління ДПС у Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням №0-1404-UA0011218 від 24.04.2024р. нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 13160,48 грн. (за 130,95 кв.м.)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля загальною площею 249,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Опис: А-1 склад. Розмір частки 1/2.

За вказаний об`єкт нерухомості Головне управління ДПС у Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням №0-1404-UA0011218 від 24.04.2024р. нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 12547,43 грн. (за 124,85 кв.м.)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля загальною площею 587,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Опис: А-1 свинарник. Розмір частки 1/2.

За вказаний об`єкт нерухомості Головне управління ДПС у Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням №0-1404-UA0011218 від 24.04.2024р. нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 29 511,83 грн. (за 293,65 кв.м.)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова будівля загальною площею 412,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . Опис: ангар-майстерня, АЗС, вбиральня, навіс, споруди. Розмір частки 1/2.

За вказаний об`єкт нерухомості Головне управління ДПС у Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням №0-1404-UA0011218 від 24.04.2024р. нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 20708,03 грн. (за 206,05 кв.м.)

Матеріали справи не містять заперечень щодо розрахованих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями сум податку (адреси об`єктів, площа, ставки податку тощо).

Обґрунтовуючи свої доводи щодо неправомірності вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 стверджує, що відповідні об`єкти нерухомого майна не є об`єктами оподаткування в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , виходив в того, що позивачем не підтвердженого його статус сільськогосподарського товаровиробника, як і не підтверджено, що належні йому будівлі використовуються ним для ведення сільськогосподарської діяльності. А відтак, за висновками суду, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.

У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір з приводу того, чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність трьох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, третя об`єкти нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічні паспорти на об`єкти нерухомості доходить висновку, що належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Доказів протилежного Головним управління ДПС у Миколаївській області до суду не надано.

Що ж до статусу ОСОБА_1 як сільськогосподарського товаровиробника, то колегія суддів виходить з наступного.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яким є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

В розумінні вказаних норм ОСОБА_1 не являється сільськогосподарським товаровиробником, оскільки в матеріалах справи відсутні докази здійснення ним діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощування та вилову риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснення операцій з її постачання.

Апелянт стверджує, що належні йому будівлі житлової нерухомості використовуються ФГ «Гладун» () безпосередньо у здійсненні сільськогосподарського виробництва, враховуючи, що частка права власності на нежитлові будівлі належить ОСОБА_2 , як засновнику фермерського господарства. Таким чином, спірні нежитлові будівлі (споруди) фактично є нерухомістю «сільськогосподарського товаровиробника».

В підтвердження таких доводів ОСОБА_1 надав до суду першої договір про встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, від 21.11.2021р., за умовами якого нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , використовується ОСОБА_2 ФГ «Гладун» з метою здійснення виробництва сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань позивача, оскільки наведеним підтверджується, що позивачем передано майно іншому суб`єкту господарювання для його подальшого використання, а саме ФГ «Гладун».

При цьому, ОСОБА_1 не є ні засновником вказаного фермерського господарства, а ні його учасником.

Оскільки об`єкти нерухомого майна, що належить позивачеві на праві власності, не використовуються безпосередньо ним для ведення сільськогосподарської діяльності та фактично передано у використання іншій особі, така обставина виключає можливість застосування до позивача пільги, передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.05.2025р. по справі №340/3070/20.

Щодо посилань скаржника на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 24.04.2020р. по справі №540/2206/19 та від 12.10.2021р. по справі №580/322/20, то колегія суддів зазначає, що обставини зазначених справ, не є релевантними до даної справи, оскільки у названих справах спірним питанням було передача позивачем належного йому на праві власності майна у користування фермерському господарству, власником та єдиним засновником якого був саме позивач, а не інша особа, і така передача була здійснена з урахуванням положень Закону України «Про фермерське господарство».

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.316 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук