Справа № 216/2144/25
Суддя: КУЗНЕЦОВ Р. О.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/2144/25
провадження 2-а/216/31/25
РІШЕННЯ

іменем України

06 червня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участі секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова Станіслава Олеговича із залученням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови суб`єкта владних повноважень,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова Станіслава Олеговича про скасування постанови суб`єкта владних повноважень. В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова Станіслава Олеговича серії ЕНА №4326775 від 22.03.2025 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Згідно з даною постановою позивач порушив п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України, а саме: рухався з номерним знаком, який не відповідає зразкам та вимогам, а саме замість цифрових символів «00» зазначено літери «ОО». Позивач вважає винесену постанову незаконною, такою, що винесена всупереч вимогами чинного законодавства, без з`ясування дійсних обставин справи, вказує, що не вчиняв даного правопорушення, сам не виготовляв дані номерні знаки, а отримав їх у Криворізькому МРЕВ 22.09.2023. Часто здійснює поїздки за кордон та до його автомобіля ніяких претензій з боку інспекторів поліції та прикордонників не надходило. Таким чином, оскаржувана постанова не містить доказів, на яких ґрунтується висновок про порушення правил дорожнього руху, викладені у ній факти належними та допустимими доказами в порядку ст. 251 КУпАП не підтверджені. Зважаючи на викладене позивач просить скасувати спірну постанову.

На підставі ухвали суду від 14.04.2025 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Представник відповідача до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Представник позивача під час розгляду справи позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник третьої особи направив до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень інспектора патрульної поліції в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому підстави для її скасування відсутні, що підтверджується відеозаписом, який додається.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, визнавши їх достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі, приходить до наступного висновку.

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, що узгоджується із п. 1.3 Правил, згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що 22.03.2025, о 10 год. 56 хв. по Старокостянтинівському шосе (21 км) водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S350 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому встановлені номерні знаки, які не відповідають зразкам та вимогам, а саме замість цифр «00», зазначені літери «ОО». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП визначається керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

При цьому, пунктом 2.9 в) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

- не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

З оглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що 22.03.2025, о 10 год. 56 хв. за межами населеного пункту водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S350 D», на якому були встановлені номерні знаки НОМЕР_1 . тобто замість останніх двох цифр номеру «1400», зазначені літери «ОО». У подальшому транспортний засіб зупинений працівниками поліції, які після зупинки представилися, пояснили причини зупинки та висловили вимогу про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Далі, інспектором було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, стосовно позивача за порушення п. 2.9 в) Правил дорожнього руху України, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Так, зразки номерних знаків затверджені наказом МВС №166 від 02.03.2021 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975.

Відповідно до додатку 1 Вимог до номерних знаків транспортних засобів (пункт 1 розділу II), передбачаються різні типи номерних знаків за призначенням, у даному випадку це тип 1, підтип 1-1-1, знак для всіх типів автомобіля.

Відповідно до Єдиних зразків номерних знаків транспортних засобів (затверджені наказом МВС №166 від 02.03.2021), номерні знаки виглядають наступним чином: «ua АА 1234 АВ», де UA - символ державної належності; АА - літеросполука, що позначає адміністративно-територіальну належність; 1234 - порядковий номер; АВ - літеросполука, що позначає серію.

Відповідно до додатку 2 Вимог до номерних знаків транспортних засобів (пункт 2 розділу II, пункт 3 розділу VII), знаки типу 1 мають 4 (чотири) літери та 4 (чотири) цифри.

Відповідно до додатку 7 Вимог до номерних знаків транспортних засобів (пункт 12 розділу III), визначається шрифт літер, розміщених на номерних знаках, відповідно до яких, шрифт літери «О» для номерних знаків пітдипу 1-1-1 виглядає як «О».

Водночас, вВідповідно до додатку 8 до Вимог до номерних знаків транспортних засобів (пункт 12 розділу III), визначається шрифт цифр, розміщених на номерних знаках, відповідно до яких, шрифт цифри «0» для номерних знаків підтипу 1-1-1 виглядає як «0».

Проте, як вбачається з відеозаписів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає встановленим вимогам, і мав 6 (шість) літер і лише 2 (дві) цифри, а саме «АЕ 14ОО ОС», що є порушенням п. 12 розділу III Вимог до номерних знаків транспортних засобів: «Шрифти літер, розміщених на номерних знаках, визначено в додатку 7 до цих Вимог. Шрифти цифр, розміщених на номерних знаках, визначено в додатку 8 до цих Вимог».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи повністю відповідає вимогам ст.ст. 72-74 КАС України та є належним та допустимим доказом у даній справі.

З вищевикладеного вбачається, що дії інспектора патрульної поліції вчинені згідно з вимогами чинного законодавства, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4326775 від 22.03.2025 є правомірною.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що дії відповідача стосовно спірного питання відповідають вимогам діючого законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача та його представника на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються, зводяться до переоцінки доказів у справі та жодним чином не звільняють позивача від відповідальності за порушення п 2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що постанова інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова С.О. серії ЕНА №4326775 від 22.03.2025, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки винесена на підставі доказів, які доводять факт вчинення правопорушення, а тому підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Крім цього, оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд відмовляє позивачу у стягненні на його користь судових витрат у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245, 251, 258, 280, 283, 284, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 5, 14 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 90, 118-123, 139, 205, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова Станіслава Олеговича із залученням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови суб`єкта владних повноважень залишити без задоволення.

Рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: постанову інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Бурова С.О. серії ЕНА №4326775 від 22.03.2025, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 6 Управління патрульної поліції в Одеській області ст. лейтенант поліції Буров Станіслав Олегович, місце знаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, , місце знаходження: 65144, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ