Справа № 640/20541/20
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

справа №640/20541/20

провадження № П/380/6470/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гарант Плюс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гарант Плюс» (адреса місцезнаходження: 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 91; ) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт послуг) № від 14.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що керуючись нормами (п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198) Податкового кодексу, позивач відніс до податкового кредиту суму податку в розмірі 102 837,64 грн. та нарахованого при здійсненні операцій з придбання товарів на підставі податкових накладних отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: - податкової накладної від 15.05.2020 № 80 на суму ПДВ 36170.97 грн. Реєстраційний номер документа: . Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 22.05.2020 в 16:02:33; - податкової накладної від 28.05.2020 № 122 на суму ПДВ 66666.67 грн. Реєстраційний номер документа: Документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 10.06.2020 в 15:14:03. Дані накладні були зареєстровані в ЄРПН контрагентом позивача - ТОВ "ІЗОБУД ТРЕЙД" 73 при здійсненні операції з продажу товару позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями № 703 від 15.05.2020 та № 709 від 28.05.2020 по платі за придбаний товар; договором поставки з ТОВ "ІЗОБУД ТРЕЙД"; видатковими накладними № 592 від 17.06.2020 та № 763 від 21.07.2020. Стверджує, що Товариством не було допущено завищення податкового кредиту в декларації за травень 2020 р., а лише через однаковість назв помилково зазначено ІПН іншого підприємства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що за результатами перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за травень 2020р. ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС» (податковий номер - 41512191) встановлено, що платником в декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року (реєстраційний № від 16.06.2020) податковий кредит на суму ПДВ 102 837,64 грн. сформовано за рахунок податкових накладних, які виписані у травні 2020 року та не зареєстровані в ЄРПН. Наведене і стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт послуг).

Статтями 1-2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон №2825-ІХ) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Абзацами 2, 4 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-IX «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») визначено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, на виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон), який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 399 відповідальною особою протягом семи робочих днів після отримання результатів автоматизованого розподілу судових справ на підставі протоколу формується перелік судових справ у електронній формі із застосуванням КЕП за формою, визначеною у додатку 3 до Порядку, про визначені суди із зазначенням єдиних унікальних номерів судових справ.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами визначено суд для розгляду справи №640/20541/20 Львівський окружний адміністративний суд.

Матеріали справи №640/20541/20 було направлено до Львівського окружного адміністративного суду та зареєстровано судом 19.03.2025.

Ухвалою від 24 березня 2025 року прийнято справу до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами та запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення щодо справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гарант Плюс» (далі ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС») зареєстровано платником ПДВ з 01.09.2017 та здійснює господарську діяльність згідно КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) 73.11 Рекламні агентства 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

Головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу камеральних перевірок податкової звітності управління адміністрування податків з юридичних осіб ГУ ДПС у м. Києві, на підставі п. 200.10 ст. 200, п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями (далі ПК України) та у порядку ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2020 року (реєстраційний № від 16.06.2020) ТОВ "БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГАРАНТ ПЛЮС".

За результатами перевірки складено Акт №13696/26-15-04-09-20/41512191 від 22 липня 2020 року про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГАРАНТ ПЛЮС" () за травень 2020 р. (далі Акт перевірки).

В ході камеральної перевірки встановлено, що платником ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС» в декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року (реєстраційний № від 16.06.2020) податковий кредит на суму ПДВ 102837,64 грн. сформовано за рахунок податкових накладних, які виписані у травні 2020 року та не зареєстровані в ЄРПН. Вказане порушення призвело до завищення податкового кредиту в декларації за травень 2020 року на 102 838 грн.

Як наслідок, перевіркою встановлено порушення: п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження за травень 2020 р. податкових зобов`язань на суму ПДВ 102 838 грн. Штрафна санкція розрахована відповідно до другого абзацу пункту 123.1 статті 123 розділу V ПК України.

ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС» подало 04.08.2020 свої заперечення до Акта перевірки, в яких просило не виносити податкове повідомлення-рішення.

За результатами розгляду заперечення до акта перевірки, ГУ ДПС у м. Києві висновки акта №13696/26-15-04-09-20/41512191 від 22 липня 2020 року залишило без змін.

За висновками Акта перевірки, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "БП ГАРАНТ ПЛЮС" за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів робіт послуг на суму 102 838,00 грн. (сто дві тисячі вісімсот тридцять вісім гривень 00 копійок) та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 710,00 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот десять гривень, 00 копійок).

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 14.08.2020 №, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Також судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗОБУД ТРЕЙД» в особі Директора Чікало Віталія Володимировича, що діє на підставі Статуту, надалі іменоване «Постачальник», і Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГАРАНТ ПЛЮС", в особі Новаковського Дениса Арторовича, що діє на підставі статуту, іменоване надалі «Покупець», з іншого боку, уклали договір поставки №ІТ-14-07/20 від 14 травня 2020 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник за цим договором зобов`язується поставляти Покупцю товари (надалі за текстом договору - Товар), у відповідності до підписаної між Сторонами специфікації, що є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується приймати товар та здійснювати його оплату, в порядку та на умовах, визначених у договорі.

Асортиментний перелік товару, що поставляється за цим Договором, вимоги до товару та ціна за одиницю товару погоджуються сторонами в специфікаціях до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2. Договору).

Згідно з п.2.5. Договору, постачання Товару Постачальником Покупцю проводиться окремими партіями на підставі підписаних специфікацій, що у тому числі передбачає можливість Постачальника здійснювати постачання партіями окремих позицій товару згідно із підписаною специфікацією. 2.6. Передача-приймання товару оформляється шляхом відмітку про отримання товару на накладній, уповноваженим представником Покупця. Останній зобов`язаний забезпечити наявність у свого повноважного представника довіреності на отримання товарно- матеріальних цінностей у вигляді Товару від Постачальника. У будь-якому випадку, всі ризики приймання товару неналежним представником Покупця покладаються на останнього.

Ціна Товару визначається згідно Специфікації, яка підписується Сторонами, з урахуванням інших положень цього Договору (п.4.1. Договору).

Загальна сума договору визначається сторонами відповідно до суми товару, поставленого за всіма накладними, що засвідчують про прийом-передачу Товару Постачальника до Покупця (п.4.2. Договору).

Відповідно до п.п.4.3.-4.4. Договору, 4.3. форма оплати безготівкова. Сторони вправі змінити вартість Товару, з урахуванням інших умов цього Договору, підписавши нову Специфікацію про вартість товару не менше ніж за 5 робочих днів до введення в дію нових цін на товар чи окремі його позиції. Оплата товару, який поставляється за цим Договором, якщо інше не буде передбачено специфікацією, здійснюється на умовах 100% попередньої оплати від вартості всього Товару за специфікацією. Покупець здійснює оплату протягом 5 (п`яти) днів з моменту підписання специфікації.

Згідно з п.10.1. Договору, Договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до « 31» грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до видаткових накладних №592 від 17.06.2020 (замовлення від 14.05.2020 №ІТ0003472) та №763 від 21.07.2020 (замовлення від 27.05.2020 №ІТ0003720), ТОВ «ІЗОБУД ТРЕЙД» відвантажило ТОВ "БП ГАРАНТ ПЛЮС" товарно-матеріальні цінності на суму 217 025,80 грн, в тому числі 36 170,97 грн ПДВ та на суму 396 312,95 грн, в тому числі 66 052,16 грн ПДВ, відповідно.

Оплата за ТМЦ по видатковій накладній №592 від 17.06.2020 підтверджується платіжним дорученням №703 від 15.05.2020 на суму 217 025,80 грн, в т.ч. ПДВ 36 170,97 грн. Платіжним дорученням №709 від 28.05.2020 підтверджується оплата за товар зг рах ІТ 0003720 від 27.05.2020 на суму 400 000 грн, в тому числі ПДВ - 66666,67 грн.

Так, ТОВ «ІЗОБУД ТРЕЙД» склало податкову накладну №80 від 15.05.2020 на загальну суму 217 025,80 грн, в тому числі 36 170,97 грн ПДВ та податкову накладну №122 від 28.05.2020 на загальну суму 400 000 грн, в тому числі 66 666,67 грн ПДВ.

Податкова накладна №80 від 15.05.2020 зареєстрована в ЄРПН 22.05.2020, реєстраційний №, а податкова накладна №122 від 28.05.2020 зареєстрована в ЄРПН 10.06.2020, реєстраційний №.

Також встановлено, що 30 липня 2020 року ТОВ "БП ГАРАНТ ПЛЮС" до ДПС України подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, а також Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/ розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування за травень 2020 року. В зазначеному Розрахунку виправлено ІПН по контрагенту на суму ПДВ 102 837,64 грн, шляхом зазначення у відповідних рядках розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів: ІПН 49 сума податку -102 837,64 грн.; ІПН 73 сума податку 102 837,64 грн..

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі - в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V ПК України врегульовано питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Так, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою винесення спірного податкового повідомлення-рішення № від 14.08.2020, стали відомості зазначені в Акті перевірки №13696/26-15-04-09-20/41512191 від 22 липня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "БП ГАРАНТ ПЛЮС" за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів робіт послуг на суму 102 838,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 710,00 грн (податковий кредит на суму ПДВ 102 837,64 грн сформовано за рахунок податкових накладних, які виписані у травні 2020 року та не зареєстровані в ЄРПН), тобто порушення п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження за травень 2020 р. податкових зобов`язань на суму ПДВ 102 837,64 грн.

Однак суд не погоджується з таким висновком податкового органу з огляду на те, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Зі змісту наведених положень вбачається, що у податковому обліку податкова накладна є тим документом, який складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця і визначається як розрахунковий документ, що підтверджує вчинення певної господарської операції, за якою виникають податкові зобов`язання, породжує у платника податку обов`язки та права щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, характер яких залежить від статусу платника (продавець чи покупець), в тому числі підтверджує право покупця на нарахування податкового кредиту.

Як встановлено судом, ТОВ «ІЗОБУД ТРЕЙД» склало податкову накладну №80 від 15.05.2020 на загальну суму 217 025,80 грн, в тому числі 36 170,97 грн ПДВ та податкову накладну №122 від 28.05.2020 на загальну суму 400 000 грн, в тому числі 66 666,67 грн ПДВ.

Податкова накладна №80 від 15.05.2020 зареєстрована в ЄРПН 22.05.2020, реєстраційний №, а податкова накладна №122 від 28.05.2020 зареєстрована в ЄРПН 10.06.2020, реєстраційний №.

Також судом встановлено, що вказані податкові накладні зареєстровані за результатами першої події по виконанню укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗОБУД ТРЕЙД» і Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГАРАНТ ПЛЮС", договору поставки №ІТ-14-07/20 від 14 травня 2020 року, а саме видаткових накладних №592 від 17.06.2020 (замовлення від 14.05.2020 №ІТ0003472) та №763 від 21.07.2020 (замовлення від 27.05.2020 №ІТ0003720), ТОВ «ІЗОБУД ТРЕЙД», за змістом яких постачальником відвантажено ТОВ "БП ГАРАНТ ПЛЮС" товарно-матеріальні цінності на суму 217 025,80 грн, в тому числі 36 170,97 грн ПДВ та на суму 396 312,95 грн, в тому числі 66 052,16 грн ПДВ, відповідно.

Оплата за ТМЦ по видатковій накладній №592 від 17.06.2020 підтверджується платіжним дорученням №703 від 15.05.2020 на суму 217 025,80 грн, в т.ч. ПДВ 36 170,97 грн. платіжним дорученням №709 від 28.05.2020 підтверджується оплата за товар зг рах ІТ 0003720 від 27.05.2020 на суму 400 000 грн, в тому числі ПДВ 66 666,67 грн.

Суд зазначає, що податковий орган не заперечує реальність господарських операцій та те, що вони спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд повторює, що підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентом (продавцем товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Отже, на момент проведення камеральної перевірки, за наслідком якої складено акт №13696/26-15-04-09-20/41512191 від 22 липня 2020 року, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, були підтверджені зареєстрованими, без порушення строків, в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними №80 від 15.05.2020 (зареєстрована в ЄРПН 22.05.2020, реєстраційний №), та №122 від 28.05.2020 (зареєстрована в ЄРПН 10.06.2020, реєстраційний №).

Відтак позивач мав право включити в податковий кредит 102 837,64 грн до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року, яка прийнята податковим органом 22 червня 2020 року, суми ПДВ згідно ПН №80 від 15.05.2020 та №122 від 28.05.2020.

Зазначене спростовує доводи контролюючого органу про порушення позивачем п. 198.6 ст. 198 ПК України, в частині заниження за травень 2020 р. податкових зобов`язань на суму ПДВ 102 838 грн.

Помилка в зазначенні індивідуального податкового номера контрагента (неіснуючий ІПН 49, замість ІПН контрагента 73), із урахуванням наявних податкових накладних, складених без помилок, не була помилкою, яка призвела до змін у податковому обліку та вплинула на розрахунки з бюджетом, оскільки, позивачем не було внесено зміни до числових показників сум ПДВ.

Суд також наголошує, що вказані позивачем суми ПДВ в розмірі 102 838 грн за первинною податковою декларацією за травень 2020 року, вказані ним так само у подальшому вже із зазначенням індивідуального податкового номера ТОВ "ІЗОБУД ТРЕЙД в уточненій (виправленій) декларації від 30.07.2020.

Дані виправлення помилки щодо індивідуального податкового номера контрагента є технічною помилкою, оскільки не впливають на визначення розміру податкового кредиту з ПДВ.

Суд наголошує, що в даному випадку мала місце технічна (механічна) помилка позивача під час заповнення податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року, яка полягала у не зазначенні правильного ІПН по контрагенту з суми ПДВ в розмірі 102 838 грн.

Водночас суд звертає увагу, що контролюючим органом не враховано, що допущена позивачем неточність є виключно технічною помилкою, яка не вплинула на фінансовий результат, не призвела до формування необґрунтованих сум від`ємного значення та, відповідно, не може бути підставою для зменшення суми такого значення.

Отже, помилкове не зазначення позивачем ІПН контрагента не вплинуло на розрахунки позивача з бюджетом, а тому зменшення контролюючим органом суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в даному випадку, є необґрунтованим.

Слід зазначити, що податковим правопорушенням є не будь-які арифметичні чи методологічні помилки, а лише ті, які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, а в цих спірних правовідносинах до неправильного формування податкового кредиту та завищення суми від`ємного значення ПДВ.

Також суд звертає увагу, що відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Зазначена норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Пунктом 50.2 статті 50 ПК України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, пунктом 50.2 статті 50 ПК України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки. Тому у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Таким чином, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Вказана правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 815/4013/14 (адміністративне провадження № К/9901/26082/18), від 03 вересня 2020 року у справі № 808/2156/17 (адміністративне провадження № К/9901/53942/18), від 13 червня 2019 року у справі № 820/5299/17 (адміністративне провадження № К/9901/47016/18), але не виключно.

За встановлених обставин справи, позивачем після проведення камеральної перевірки 22 липня 2020 року і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 14 серпня 2020 року був поданий уточнюючий розрахунок. Отже контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.08.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС» за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів робіт послуг на суму 102 838,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 710,00 грн, критеріям правомірності, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 2102 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 257, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гарант Плюс» (адреса місцезнаходження: 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 91; ) до Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.08.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «БП «ГАРАНТ ПЛЮС» за платежем податок на додану вартість на суму 102 838,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 710,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гарант Плюс» (адреса місцезнаходження: 03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 91; ) 2102 (дві тисячі сто дві) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України та абзацу 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.