Справа № 320/7750/22
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7750/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лисенко В.І.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Білик О.Б.

представника відповідача: П`ятигорця Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО» (далі по тексту - позивач, ТОВ «АНЕДЖИ ПРО») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2022 № за формою «В3»;

- зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого позивачем у розмірі 5 560 343,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року значений позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Київській області на підставі повідомлення від 07.02.2022 № 52/10-36-07-05 та наказу від 07.02.2022 № 125-п, виданого на підставі пп. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст. 79 ПК України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2022 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Вказана перевірка проводилась у період з 18.02.2022 по 24.02.2022.

ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» зареєстровано Києво-Святошинською районною Державною адміністрацією Київської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 15.03.2021 № 000020956. Основним видом діяльності ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Станом на дату подання Декларації за даними системами електронного адміністрування сума ліміту ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» становила 5 560 345 грн., про що зазначено в акті перевірки.

За результатами господарської діяльності ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість, за грудень 2021 року.

Згідно з поданим Розрахунком суми бюджетного відшкодування (Д3) додаток 3 до декларації з ПДВ за грудень 2021 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 5 560 343,00 грн. (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість).

Причиною виникнення від`ємного значення, як зазначається в акті перевірки, є здійснення імпортних операцій з Китаю. Відсоток обсягу імпортних операцій склав : у листопаді 2021 року - 100 % (сума поставки 5560343 грн.).

Імпортні операції за листопад 2021 року здійснені з продавцями-нерезидентами, повний перелік яких міститься в акті перевірки на сторінках з 3 по 16 із додатковим зазначенням номеру, дати ВМД, номенклатури товарів, відомостей про відправника, їх адрес, країн відправки та даних про фактурну вартість товарів.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою достовірності і правильності визначення при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядка 17 Декларації (колонка Б Декларації) в сумі 5560345,00 грн. не встановлено порушень податкового законодавства.

Перевіркою достовірності і правильності визначення від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) в сумі 5560343,00 грн. встановлено його завищення на 5560343,00 грн, у зв`язку з чим контролюючим органом відмовлено в бюджетному відшкодуванні на вказану суму.

На думку податкового орган, позивач не проводив інвентаризацію за участю представників, що здійснювали перевірку, тому перевіркою підтвердити чи спростувати факт залишку товару на складі підприємства не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276, 23 березня 2018 року № 381, 02 грудня 2020 року № 734) та вимог п. 200.4, п.200.7, п.200.8, п.200.9, п.200.14 ст. 200 ПК України, чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на загальну суму 5560343,00 грн.

24 червня 2022 року ГУ ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2022 № за формою «В3» (далі по тексту - оскаржуване ППР).

Не погоджуючись з оскаржуваним ППР, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного ППР, у зв`язку з його протиправністю, оскільки жодних порушень щодо нестачі ТМЦ відповідачем не встановлено, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачає його інформаційне наповнення контролюючими органами та внесення до нього інформації у строки та порядку, визначеному наведеним вище положеннями Податкового кодексу України та Порядку № 26.

Проте, відповідачем протиправно не виконано покладеного на нього обов`язку щодо відображення у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідних відомостей щодо позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Пунктом 206.1 статті 206 ПК України визначено, що під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до пунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття ГУ ДПС у Київській області спірного податкового повідомлення-рішення є висновки контролюючого органу щодо відсутності відомостей про проведення ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» інвентаризації за участю представників, що здійснювали перевірку, що не дозволяє встановити наявність залишку товарів на складі товариства.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, в акті перевірки вказано, що причиною виникнення від`ємного значення є здійснення імпортних операцій з Китаю. Відсоток обсягу імпортних операцій склав : у листопаді 2021 року - 100 % (сума поставки 5560343 грн.).

Також, перевіркою достовірності і правильності визначення при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядка 17 Декларації (колонка Б Декларації) в сумі 5560345,00 грн. не встановлено порушень податкового законодавства.

Крім того, перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) в сумі 5 560 345,00 грн. не встановлено порушень податкового законодавства.

В охопленому перевіркою звітному періоді платник податків не оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ. Дане твердження самостійно зазначене відповідачем в Акті перевірки.

Також, з акта перевірки та доказів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що товар був придбаний, жодних зауважень стосовно придбання товарно-матеріальних цінностей та первинних документів, які підтверджують таке придбання Акт перевірки та матеріали справи - не містять, тобто стосовно придбання товарно-матеріальних цінностей, спір між сторонами відсутній.

На підставі договору суборенди № 27/21 від 13.07.2021 року ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» орендує нежитлове приміщення для офісу у Госпрозрахункової оптової продбази Києво-Святошинської райспоживспілки «Відродження», офісне приміщення знаходиться за адресою: місто Вишневе, вул. Промислова, 8.

Також, для зберігання товарів позивач орендує нежитлове (складське) приміщення у ПАТ «Будіндустрія-2020», на підставі договору оренди від 01 листопада 2021 року № 05/12. Складське приміщення загальною площею 100 кв.м. розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 15 Г.

Імпортні операції здійснено на підставі умов контракту № UR 1617/21 від 03.08.2021 року, укладеним між Компанією «VITATEX TRASING Kft.» Hungary, (Продавець) та ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» (Покупець), відповідно до умов якого Продавець передає у власність Покупця товари, а Покупець повинен прийняти та оплатити вказаний товар на умовах даного контракту. Найменування, ціна, кількість, умови поставки визначаються сторонами в Інвойсах.

Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, ліцензійні платежі за використання торгових марок. Загальна сума контракту складається із сум поставок, вказаних в додатках та/або в Інвойсах на кожну окрему поставку. Валюта контракту - долар США. Поставка товару здійснюється узгодженими сторонами партіями товару на умовах та згідно з «Інкотермс 2010». Продавець в праві на свій розсуд поставити товар особисто або доручити відвантаження третім особам.

Ціна за товар встановлюється в доларах США і включає в себе вартість навантаження товару, вартість всіх митних формальностей в країні постачальника. За умовами цього контракту товари поставляються на територію України.

Окрім того, позивачем до перевірки надано договір організації транспортно-експедиційних послуг від 01.11.2021 № 28/95 з ТОВ «Бакеріт» та товарно-транспортні накладні, що вказується, зокрема, в самому акті перевірки.

Поставка товару підтверджується наступними ВМД: від 04.11.2021 № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218697, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, № 218707, від 05.11.2021 № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, № 218868, від 04.11.2021 № 218729, № 218729, від 09.11.2021 № 219257, № 219257, № 219257, № 219257, № 219257, № 219257, № 219251, № 219251, № 219251, № 219251, № 219251, № 219251, від 16.11.2021 № 219915, № 219915, № 219915, № 219915, № 219915, № 219915, № 219915, № 219915, від 15.11.2021 № 219890, № 219890, № 219890, № 219890, № 219890, від 19.11.2021 № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, № 220450, від 08.11.2021 № 219072, від 06.11.2021 № 218948, від 10.11.2021 № 219344, № 219335, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, № 219366, № 219368, № 219368, № 219368, № 219368, від 11.11.2021 № 219443, № 219443, № 219443, № 219443, № 219443, № 219443, 12.11.2021 № 219573, № 219573, № 219573, № 219573, № 219573, № 219573, № 219573, № 219585, № 219585, № 219585, № 219585, № 219610, № 219611, № 219594, № 219594, № 219610, № 219610, № 219610, № 219610, № 219610, № 219610, від 17.11.2021 № 220291, № 22029, № 220291, № 220291, № 220291, № 220291, № 220256, № 220256, № 220256, № 220256, № 220220.

Також, до перевірки були надані платіжні доручення, що підтверджують оплату за поставлений товар та сум, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, а саме: № 14 від 16.11.2021 на суму 470000,0 грн., № 13 від 15.11.2021 на суму 1220000 грн., № 12 від 12.11.2021 на суму 4500,00 грн., № 10 від 12.11.2021 на суму 35100,0 грн № 9 від 11.11.2021 на суму 400000,00 грн., № 8 від 10.11.2021 на суму 214836,95 грн, №6 від 09.11.2021 на суму 151578,32 грн., №4 від 08.11.2021 на суму 1107000,0 грн, № 3 від 04.11.2021 на суму 561606,59 грн., № 2 від 04.11.2021 на суму 2195000,0 грн № 1 від 04.11.2021 на суму 105000,0 грн.. Загальна сума ПДВ, сплачена за вказаним платіжними дорученнями та врахована при розрахунку бюджетного відшкодування, становить 5560343,0 грн.

Фактична оплата підтверджується випискою з банківського рахунку, з якого здійснювались відповідні платежі за період з 28.10.2021 до 31.01.2022.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що від`ємне значення у розмірі 5 560 345,00 грн., яке було заявлено ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» до бюджетного відшкодування у податковій декларації, за грудень 2021 року, було сформовано позивачем на підставі податкового кредиту, що повністю складався з імпортних операцій за контрактом № UR 1617/21 від 03.08.2021 року, укладеним між Компанією «VITATEX TRASING Kft.», Hungary, (Продавець) та ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» (Покупець).

Позивачем сплачено податок на додану вартість під час митного оформлення імпортованих товарів в листопаді 2021 року за вищевказаними операціями. Жодних порушень щодо визначення позивачем суми податкового кредиту у розмірі 5 560 345,00 грн. контролюючим органом не встановлено, про що зазначено, зокрема, в акті перевірки.

Разом з тим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи апелянта про недоліки товарно-транспортних накладних, оскільки, по-перше, є несуттєвими та дозволяють розкрити зміст здійснених господарських операцій, а по-друге, вказані товарно-транспортні накладні не були підставою для формування висновків, які стали підставою для прийняття оскаржуваного ППР.

Щодо доводів ГУ ДПС у Київській області про фактичне непроведення ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» інвентаризації, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, на виконання наказу № 3 від 18.02.2022 року та у відповідності до протоколу від 18.02.2022 року інвентаризаційною комісією нестач ТМЦ не виявлено.

Відповідно до інвентаризаційного опису по рахунку 28 від 18.02.2022 року за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 15 Г, зберігаються наступні запаси: загальна кількість одиниць товару 682857 шт., вартість за даними бухгалтерського обліку становить 26297471,17 грн.

Належних та допустимих доказів на спростування викладених обставин контролюючим органом не надано ані під час розгяду справи в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, встановлення факту залишку чи нестачі товару на складі підприємства.

Крім того, організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з підприємства, бухгалтерської представників апарату управління служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Зі змісту наведеної норми Положення № 879 вбачається, що присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, не є обов`язковою.

Вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, однак проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником податків, тоді як контролюючий орган може лише вимагати її проведення.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.04.2024 у справі №120/2764/23.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що такий платник податків зобов`язаний направляти лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу (така присутність у відповідності до пункту 1 розділу ІІ Положення № 879 є правом, а не обов`язком).

Аналогічна правова позиція була викладена в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 520/11549/21.

У даному випадку, контролюючий орган не надавав запиту на проведення інвентаризації, що не спростовано останнім під час розгляду справи.

Окрім того, контролюючим органом також встановлено, що за період, охоплений перевіркою - відсутня реалізація придбаного товару (товарні залишки на складі підприємства), відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що жодних порушень щодо нестачі ТМЦ позивача податковим органом не встановлено, що свідчить про необґрунтованість висновків апелянта в цій частині.

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ДПС у Київській області внести дані про узгоджену суму бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «АНЕДЖИ ПРО», у розмірі 5 560 343,00 грн., до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації( п. 200.7 ст. 200 ПК України).

Згідно з пп. 200.7.1 п.200.7 ст. 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Внесення даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування посадовими особами відповідних органів здійснюється з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг та «Про електронні довірчі послуги».

Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстра заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 цієї правової норми заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Правовими положеннями п.п.200.7.3. п. 207 статті 200 ПК України регламентовано, що дані Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, передбачені підпунктом 200.7.1 цього пункту, крім підпункту 5 підпункту 200.7.1 цього пункту щодо реквізитів поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування, не є інформацією з обмеженим доступом та підлягають щоденному, крім вихідних, святкових та неробочих днів, оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Порядок надання відповідної інформації центральним органом виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для її оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі по тексту - Порядок №26), який набрав чинності з 01 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 цього Порядку орган державної податкової служби вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

- суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

- дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

- дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДПС;

- дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується;

- дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

- суму узгодженого органом ДПС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 26 повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку, відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДПС на наступний робочий день після виникнення такого випадку (пункту 7 Порядку).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Таким чином, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачає його інформаційне наповнення контролюючими органами та внесення до нього інформації у строки та порядку, визначеному наведеним вище положеннями Податкового кодексу України та Порядку № 26.

Натомість, у даному випадку, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані про заяву позивача не внесені, тобто податковим органом не виконано покладеного на нього обов`язку щодо відображення у Реєстрі відповідних відомостей позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.07.2021 у справі №320/5697/20.

Враховуючи встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного ППР ГУ ДПС у Київській області від 24.06.2022 №, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довів правомірності винесення оскаржуваного ППР.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 12.06.2025 року