Справа № 379/998/25
Суддя: Невгад О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/998/25
Провадження № 2-а/379/22/25
УХВАЛА

про залишення без руху

10 червня 2025 року м. Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Невгад О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

05 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - Слободенюк Г.М. звернулась з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2025 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Невгада О.В.

У силу норм ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст. 168 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у ст. 160 і 161 КАС України.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 з додатками, проаналізувавши положення чинного законодавства, суддя дійшов висновку, що позбавлений можливості відкрити провадження у справі з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Приписами ч. 5 ст. 160 КАС України визначено що в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч зазначеним вимогам чинного законодавства, позовна заява ОСОБА_1 не містить всіх потрібних складових.

1. Так, відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

9) відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

19) індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

При цьому, позивач у тексті позовної заяви використовує наступні висловлювання:

«Компанія: ІНФОРМАЦІЯ_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 не існує в Україні».

«Під рахується суб`єкт господарювання ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 не зареєстрований в електронному суді, отже жодного підтвердження, що це є державний орган в Україні немає.

Постанова № 3/32 від 24.03.2025року про адміністративне правопорушення, складена, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , керівником організації, якої документально не існує в Україні, отже така Постанова є неправомірною».

«Якби Відповідач і мав юридичну дієздатність, як суб`єкт владних повноважень…»

«Відповідач, якби він був державним органом…»

«Не отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами свідчить про те, що вони не мають доступу до цих реєстрів, а отже не с державним органом».

«Так, як в Україні відсутній закон про утворення юридичних осіб публічного права, то є підстави вважати, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не є державним органом і має статус приватної організації з кодом ЄДРПОУ, в тому числі не створений законом…»

З наведеного вбачається, що позивач не визнає належність відповідача до суб`єктів владних повноважень. Оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідачем є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача, позовна заява має містити обґрунтування того, яким законом керувався позивач, визначаючи відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , за умови невизнання його суб`єктом владних повноважень.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, позивач просить скасувати індивідуальний акт - постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №3/32 від 24.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , 23.07.1980 року за частиною 3 ст.210 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, при цьому не заявляючи вимогу про визнання постанови протиправною, тобто зміст позовних вимог викладено без врахування ч. 1 ст. 5 КАС України;

3. Позовна заява не містить зазначення наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Разом з тим, відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняють процесуальні дії. Процесуальні строки встановлено законом, а якщо такі строки законом не визначено їх установлює суд.

Процесуальні строки визначають днями, місяцями й роками, а також можуть бути визначені вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Тобто, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При цьому, частиною першою ст. 122 КАС України визначено строк звернення до адміністративного суду, а саме визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 стверджує, що оскаржувану постанову отримав поштою 12.04.2025, таким чином визначений ч. 2 ст. 286 КАС України строк подачі позовної заяви закінчився 22.04.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З тексту позовної заяви вбачається, що причиною пропуску строку звернення до суду з позовною заявою позивач зазначає те, що постанову було винесено 24.03.2025 року отже останній день оскарження постанови 03.04.2025 року. Постанова виносилась за відсутності позивача, текст постанови він отримав листом Укрпошти 12.04.2025 року. 22.04.2025 року позивачем подано позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 23.04.2025 року Таращанським районним судом винесено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу. Ухвала набрала законної сили 23.04.2025 року. Усунувши недоліки позовної заяви представник позивача повторно направила позов з додатками до Таращанського районного суду Київської області, при цьому помилково зазначивши про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позовну заяву було прийнято до розгляду та 03.06.2025 року винесено рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Оскільки сталась помилка в зазначенні статті, за якою притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме замість ч.3 ст. 210 КУпАП вказано було ч.3 ст. 210-1 КУпАП та постанова № 3/32 від 24.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП виносилась без повідомлення позивача та за його відсутності, просить визнати строк на оскарження постанови пропущеним з поважних причин та поновити строк на оскарження постанови.

Статтею 123 КАС України визначається, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наявних додатків до позовної заяви вбачається, що оскаржувана постанова винесена за відсутності позивача 24.03.2025 року, текст постанови він отримав листом Укрпошти 12.04.2025 року. З цим позовом позивач звернувся до суду лише 05 червня 2025 року.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку суд бере до уваги, що відповідно до ухвали Таращанського районного суду від 23.04.2025 року (справа 379/713/25, провадження 2-а/379/11/25) про повернення позовної заяви позивачу, причиною було визначено зловживання останнім процесуальними правами.

В подальшому, звернувшись повторно до суду 29.04.2025 з позовом щодо того само предмета, представник позивача у позові допустила помилку, неправильно зазначивши статтю КУпАП, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

03.06.2025 року винесено рішення про відмову у задоволенні позову (справа 379/751/25, провадження 2-а/379/14/25), оскільки відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що з часу, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови (12.04.2025), по день звернення до суду з цим позовом (05.06.2025), він двічі звертався до Таращанського районного суду з позовами про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №3/32 від 24.03.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, але не отримав позитивного для себе результату через зловживання процесуальними правами та допущену помилку при складанні позовної заяви причини, які мають суб`єктивний характер і не свідчать про те, що у позивача не було об`єктивної можливості своєчасно пред`явити позов або існували перешкоди, які утруднювали звернення до суду. Суд не вбачає підстав для висновку про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду були поважними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено ст. 123 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд висновує, що позовна заява ОСОБА_1 подана його представником Слободенюк Г.М. не відповідає вимогам положень ст. 160 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 для усунення вищевказаних недоліків позовної заяви необхідно надати суду позовну заяву в новій редакції, зміст та структура якої повинен відповідати вимогам ст. 160 КАС України, зокрема:

- за умови невизнання відповідача суб`єктом владних повноважень навести обґрунтування підстав визначення відповідача з посиланням на положення закону, якими передбачена така можливість;

- містити зазначення наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- визначити позовні вимоги відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України;

- подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду у якій вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишену без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 160, 169, 171, 243, 248, 294, 295 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Невгад