Справа № 460/14891/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/14891/23 пров. № А/857/31589/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваль Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (судді Дудар О.М., ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Рівне повний текст рішення складено 28.10.2024) у справі №460/14891/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Рівненської митниці в якому просить визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000046, рішення від 03.04.2023 №204000/2023/000031/2 про визначення митної вартості товарів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Рівненська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що декларантом не було надано повного переліку додаткових документів. Отже, оспорюване рішення та картка відмови прийняті на виконання вимог чинного законодавства, в межах повноважень митного органу, а тому є правомірними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 13.11.2020 (номер запису: 000008814), зареєстрована як платник податків у контролюючому органі 13.11.2020. Вид діяльності підприємця за КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний), 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям, 46.65 Оптова торгівля офісними меблями.

14.02.2023 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) та INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина, Продавець) укладено контракт №1 (далі Контракт №1) (а.а.с.27-31).

Відповідно до п.1.1 укладеного Контракту №1, Продавець поставляє товар на умовах згідно Інкотермс 2020.

У п.1.2 Контракту №1 зазначено, що Продавець продає, а Покупець купує Товар, ціна, загальна вартість, маркування, упаковка, країна призначення, умови та час доставки та оплати визначаються цим Контрактом.

Згідно з п.1.3 Контракту №1, товари контракту - це кухонні набори меблів, що складаються з обіднього столу та стільців, ціна та кількість яких зазначені у рахунках-фактурах, що є частиною контракту.

Відповідно до п.2.1 Контракту №1, кількість поставленого за даним контрактом товару визначається в інвойсі.

У п.2.3 Контракту №1 зазначено, що Продавець повинен підтвердити замовлення та скласти проформа-рахунок-фактуру.

Згідно з п.4.1 Контракту №1, умови поставки - EXW TURKEY KAYSERI, згідно ИНКОТЕРМС 2020. Умови поставки, зазначені у рахунку-фактурі. Дата доставки: дата видачі відвантажувальних документів.

Відповідно до п.4.2 Контракту №1, перевезення Товару оплачується Покупцем, вантажним автомобілем.

У п.4.4 Контракту №1, термін доставки: Продавець зобов`язаний підготувати Товар для компанії-перевізника протягом 30 (тридцяти) днів з дати передоплати без відповідальності за транспортування.

Згідно з п.5.1 Контракту №1, ціна поставляючого товару узгоджена сторонами і вказаною в інвойсі.

Відповідно до п.п.5.3, 5.5 Контракту №1, валюта контракту: долар США. Загальна сума Контракту: 500000 доларів США.

У п.п.6.1 Контракту №1 зазначено, що оплата здійснюється як передоплата: - 40% від загального замовлення як депозит; - 60% до випуску вантажу. Оплата здійснюється в доларах США банківським переказом на рахунок продавця.

17.03.2023 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) та INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина, Продавець) укладено додаткову угоду 1 до контракту від 14.02.2023 №1 (далі Додаткова угода №1) (а.с.33).

Згідно із п.1 Додаткової угоди №1, у зв`язку з тим що при завантажені товару були виявлені дефекти в кухонних наборах (70/110 OVAL GLASS TABLE+4 CHAIRS(BLACK) в кількості 10 наборів, вартість одного набору складає 86,00 долара США, дійшли згоди замінити їх наборами: - 80/130 OVAL GLASS TABLE+6 CHAIRS(GREY) кількості 9 наборів, вартість одного набору складає 102,00 долара США; - 80/130 GLASS TABLE+6 CHAIRS(GREY) в кількості 1 набору, вартість одного набору складає 98,00 долара США.

У п.2 Додаткової угоди №1 зазначено про те, що різниця вартості згідно PROFORMA INVOICE:INF666075 від 16.02.2023 та invoice:INE026 від 17.03.2023 складає 156,00 доларів США, сторони дійшли згоди що покупець оплатить різницю на протязі 60 днів після поставки товару в Україну.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №1, у зв`язку з тим, що INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMІTED SIRKETІ має дві юридичні адреси печаток компанії, а податкова адреса компанії є важливою для проставлення печатки на документі, вона додатково використовує печатку компанії зі своєю старою адресою KAYSERІ OSB 20.CAD NO: 30 MELIKGAZI / KAYSERI. Юридична адреса компанії EGRIBUCAK MAH, FATIH SULTAN MEHMET BULVARI NO:209 MELIKGAZI / KAYSERI. На дату видачі цього документа компанія переїжджає за новою адресою. Нова адреса буде KARPUZSEKISI MAHALLESI/24. CADDE/NO:83/HACILAR/KAYSERI.

У межах контракту від 14.02.2023 №1 та додаткової угоди від 17.03.2023 №1 до контракту від 14.02.2023 №1 контрагентом INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI поставлено позивачу товар та сформовано, зокрема, специфікацію від 16.02.2023 №INF666075, рахунок на експорт (e FATURA) від 17.03.2023 №INЕ026, комерційний інвойс від 17.03.2023 №INЕ026 до контракту від 14.02.2023 №1, специфікацію до комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INЕ026, корект специфікацію до комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INЕ026, автотранспортну накладну (CMR) від 20.03.2023 №N:O00.

Придбаний позивачем товар, передбачений умовами контракту №1 та додаткової угоди №1 до контракту від 14.02.2023 №1, оплачений, що підтверджується платіжними інструкціями від 03.03.2023 та від 17.03.2023 (а.а.с.39-40).

У призначенні платежів вказано, що оплата здійснена за Контрактом від 14.02.2023 №1.

Транспортування придбаного товару відбувалося відповідно до умов договору від 07.08.2022 №UA8/2022, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та HELEN TASIMACILIK SAN. VE TIC. LTD. STI. У рахунку від 26.03.2023 №НL0022, інформації про транспортні витрати від 26.03.2023 №208 вказано, що вартість маршруту доставки: м.Кайсері (Туреччина) до місця вивантаження Мирогоща Друга, Рівненська область (Україна) транспортним засобом, автомобіль з причепом, державний номер автомобіль НОМЕР_2 , причіп 27U4225 становить 3800 доларів США (три тисячі вісімсот доларів США), а саме: Кайсері (Туреччина) до пункту митного пропуску Погрубне (Україна) 2600,00USD. Пункт митного пропуску Порубне (Україна) до Мирогоща Друга, Рівненська область (Україна) 1200,00USD (а.а.с.53-61, 63-66).

З метою митного оформлення придбаного товару та вільного його випуску в обіг на території України декларантом позивача, ФОП ОСОБА_3 , подано до митного органу митну декларацію №23UA87U9 (а.с.69).

Митну вартість цього товару заявлено в загальному розмірі 903463,83грн, з яких: 22106,00дол.США (808385,47грн) - ціна товару; 2600дол.США (95078,36грн) вартість перевезення до пункту митного пропуску (Україна).

Позивачем обрано перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

Для проведення митного оформлення імпортованого товару до зазначеної митної декларації було додано такі документи: контракт від 14.02.2023 №1, додаткову угоду від 17.03.2023 №1 до контракту від 14.02.2023 №1, проформу інвойс від 16.02.2023 №INF666075, специфікацію від 16.02.2023 до проформи інвойсу від 16.02.2023 №INF666075, платіжні інструкції в іноземній валюті від 03.03.2023 MUR (37) та від 17.03.2023 MUR (38), комерційний інвойс від 17.03.2023 №INE026, пакувальний лист від 17.03.2023 №INE026, e-Fatura від 17.03.2023 №INE026, специфікацію від 17.03.2023 до комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INE026, корект специфікацію від 17.03.2023 до комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INE026, контракт на перевезення вантажів від 07.08.2022 №UA8/2022, міжнародну автотранспортну накладну від 20.03.2023, рахунок на перевезення від 26.03.2023 №HL0022, інформацію про транспортні витрати від 26.03.2023 №208 (а.а.с.27-68).

Проводячи контроль правильності визначення декларантом митної вартості заявлених до митного оформлення товарів, відповідач виявив у поданих документах розбіжності та неточності.

У зв`язку з цим, з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару, відповідачем позивачу було направлено письмову вимогу щодо необхідності надання додаткових документів.

Листом від 31.03.2023 №31/03/2023 декларант позивача повідомив відповідача про те, що заперечує про наявність розбіжностей в документах, поданих до митного оформлення. Просив прийняти рішення щодо оформлення товару в найкоротші терміни без урахування часових нормативів, визначених ст.53 Митного кодексу України.

За результатом аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, 03.04.2023 Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №204000/2023/000031/2, яким відкориговано митну вартість імпортованого ФОП ОСОБА_2 товару до 2563831,13грн (70110,18дол.США) (а.с.75-76).

У вказаному рішенні зазначено про те, що:

І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. 2) подані до митного оформлення документи містять неточності: - відповідно до пакувального листа від 17.03.2023 №INE026, комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INE026 оплата за товар здійснюється готівкою, що суперечить п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2023 №1; - в гр.44 митної декларації під кодом документа "0325" зазначена рахунок-проформа від 16.02.2023 NINF666075 та приєднаний документ "проформа інвойс згідно контракту №1 від 14.02.2023", який не містить номера та дати складання. Також в ньому наявне посилання на інвойс від 16.02.2023 NINF666075 який до митного оформлення не наданий;- в графі 70 платіжних інструкцій в іноземній валюті від 03.03.2023 №MUR(37) та від 17.03.2023 №MUR(38) зазначений інвойс від16.02.2023 №INF666075. Разом з цим до митного оформлення наданий інвойс від 17.03.2023 №INE026.- в гр.44 митної декларації під кодом документа "0730" зазначена автотранспортна накладна від 20.02.2023 №00 та приєднаний документ від 20.03.2023 №00; - наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 26.03.2023 №HL0022 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки в ньому крім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи, які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару; - замовлення продавця від 14.02.2023 б/н не містить усіх реквізитів продавця та не містить на підставі чого воно складене, що суперечить п.2.2 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2023 №1; - в митній декларації країни відправлення від 20.03.2023 №23060600EX00009138 зазначена E-Fatura від 20.03.2023 №024, яка до митного оформлення не надана. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу та включення до митної вартості товару усіх належних складових з огляду на транспортування власними силами покупця.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 20.01.2023 №UA209150/2023/000122 - 4,41USD/кг.

III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) інвойс від 16.02.2023 NINF666075;3) автотранспортна накладна від 20.02.2023 №00;4) рахунок на оплату транспортно-експедиційного обслуговування; 5) відповідно до п.2.2 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2023 N1 замовлення продавця; 6) банківські платіжні документи якій підтверджує оплату заявленої до митного оформлення партії товару згідно інвойсу від 17.03.2023 NINE026;7) виписку з бухгалтерської документації; 8) прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 9) E-Fatura від 20.03.2023 №024. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші доку менти, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 20.01.2023 №UA209150/2023/000122 - 4,41 USD/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 70110,18 USD, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2563831,13грн (4,41USD/кг*15898кг*36,5686грн/ USD).

Крім того, відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000046 (а.а.с.77-78).

Різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом за рішенням від 03.04.2023 №204000/2023/000031/2 становить 151380,69грн.

Надалі випуск товару у вільний обіг було здійснено за митною декларацією від 03.04.2023 №UA47U7 з урахуванням вимог ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.а.с.79-80).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Із наведених положень колегія суддів враховує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Колегія суддів відповідно до матеріалів справи встановила, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.

Судом встановлено, що вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 03.04.2023 №204000/2023/000031/2, у ньому зазначено лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.п.2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Висновки аналогічного характеру викладено у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Обґрунтовуючи правомірність рішення про коригування митної вартості товарів від 03.04.2023 №204000/2023/000031/2, митний орган зазначає, що: - відповідно до пакувального листа від 17.03.2023 №INE026, комерційного інвойсу від 17.03.2023 №INE026 оплата за товар здійснюється готівкою, що суперечить п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2023 №1; - в гр.44 митної декларації під кодом документа "0325" зазначена рахунок-проформа від 16.02.2023 NeINF666075 та приєднаний документ "проформа інвойс" згідно з контрактом №1 від 14.02.2023, який не містить номера та дати складання. Також в ньому наявне посилання на інвойс від 16.02.2023 NINF666075, який до митного оформлення не наданий; - в графі 70 платіжних інструкцій в іноземній валюті від 03.03.2023 №MUR(37) та від 17.03.2023 №MUR(38) зазначений інвойс від 16.02.2023 №INF666075. Разом з цим до митного оформлення наданий інвойс від 17.03.2023 №INE026; - в гр.44 митної декларації під кодом документа "0730" зазначена автотранспортна накладна від 20.02.2023 №00 та приєднаний документ від 20.03.2023 №00; - наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 26.03.2023 №HL0022 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки в ньому крім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару; - замовлення продавця від 14.02.2023 б/н не містить всіх реквізитів продавця та не містить "на підстави чого воно складене", що суперечить п.2.2 зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2023 №1; - в митній декларації країни відправлення від 20.03.2023 №23060600EX00009138 зазначена E-Fatura від 20.03.2023 №024, яка до митного оформлення не надана. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу та включення до митної вартості товару усіх належних складових з огляду на транспортування власними силами покупця.

Зазначені твердження відповідача були спростовані листом від 31.03.2023 №31/03/2023 та наданими позивачем документами. Так, п.6.1 контракту від 14.02.2023 №1 передбачає, що розрахунки за товар здійснюються на умовах 100% попередньої оплати, до відвантаження товару.

Позивач підтвердив оплату імпортованого товару належними документами та подав до митного оформлення платіжні інструкції в іноземній валюті від 03.03.2023 № (MUR) 37 та від 17.03.2023 N° (MUR) 38 на загальну суму 21950,00 USD.

Зазначені платіжні інструкції містять інформацію про продавця товару, його банківські реквізити та призначення платежу: - за комплекти кухонних меблів, згідно з контрактом № 1 від 14.02.2023, інвойсом №ІNF666075 від 16.02.2023. Отже, доводи митного органу про невідповідність здійсненого розрахунку за товар умовам контракту є безпідставними.

Судом встановлено, що у межах укладеного контракту на поставку товару сторонами підписано два інвойси: попередній рахунок №INF666075 від 16.02.2023 згідно з контрактом 1 від 14.02.2024 (Proforma invoice №INF666075), комерційний інвойс від 17.03.2023 № INE026.

Зазначені інвойси складені на поставку одного і того ж товару в межах одного контракту. Яке зазначає позивач, попередній рахунок (Proforma invoice №INF666075) складено у зв`язку з наявністю в контракті умови про 100% попередню оплату товару та необхідності її проведення.

Позивачем документально підтверджено, що внаслідок прийняття замовлення покупця на поставку товару сторони на виконання п.2.3. контракту підписали попередній рахунок №INF666075 від 16.02.2023 згідно з контрактом №1 від 14.02.2024 (Proforma invoice № INF666075).

Оскільки пункт 6.1 контракту передбачає 100% попередню оплату товару, товар оплачено згідно із зазначеним попереднім рахунком №INF666075 від 16.02.2023.

Інвойс NINF666075 від 16.02.2023 - це попередній рахунок (Proforma invoice N9 INF666075), який було подано декларантом позивача разом з митною декларацією (під кодом документу "0325"), що підтверджується також специфікацією до проформи інвойсу №INF666075 від 16.02.2023 та пакувальним листом, який містить посилання на проформу №INF666075. Таким чином, декларантом надано належні, повні та достовірні документи, що підтверджують оплату позивачем вартості імпортованого товару.

Крім того, судом було досліджено міжнародну товаротранспортну накладну CMR 00 від 20.03.2023 у сукупності з іншими доказами та встановлено, що в графі 44 митної декларації №23UA86U7 декларантом допущено технічну описку в даті документа та вказано неправильну дату "20.02.2023", що фактично визнав відповідач, вказавши в оспорюваному рішенні про надання декларантом CMR 00 від 20.03.2023.

На підтвердження вартості транспортування товару декларантом митному органу було надано рахунок №HL0022 від 26.03.2023 та інформацію про транспортні витрати №208 від 26.03.2023.

Зазначеними документами підтверджено, що вартість перевезення товару з міста Kayseri (Turkey) до кордону України (пункт пропуску Порубне) складає 2600 доларів США, а з пункту пропуску до с.Мирогоща Друга Дубенського району - 1200 доларів США.

При цьому, в інформації №208 від 26.03.2023, наданій перевізником, є посилання на CMR 00 від 20.03.2023, на підставі якої товар було ввезено на митну територію України.

Відтак, наявність технічної описки в графі 44 митної декларації не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки поданими документами підтверджено вартість транспортування товару.

Щодо відсутності у замовленні реквізитів продавця, то суд зазначає, що зміст замовлення не суперечить п.2.2 контракту від 14.02.2024 №1.

Крім того, замовлення не є первинним документом та не підтверджує ціни поставленого товару.

В оспорюваному рішенні відповідач також вказує, що в митній декларації країни відправлення від 20.03.2023 №23060600EX00009138 зазначена E-Fatura від 20.03.2023 №024, яка до митного оформлення не надана.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до правил митного оформлення Республіки Туреччина до митного оформлення подаються електронні відомості експортних цін, сформованих на державному порталі рахунків-фактур (Е-фатура) експорту https://efatnra.gtb.gov.tr/.

Е-фатура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. Наявність в експортній декларації посилання на електронний реєстр e-fatura доводить відповідність ціни у рахунку-фактурі ціновим відомостям експортної декларації.

З матеріалів справи вбачається, що подана позивачем до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про постачальника та покупця, ціну товару та умови поставки. Оскільки правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, позивач жодним чином не може впливати на дотримання порядку та повноту заповнення. Водночас, жодних розбіжностей у номенклатурі, ціні, об`ємі (масі), особі продавця товару, країни його походження митним органом виявлено не було.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі №821/411/18 зазначив про те, що доводи Митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина 5 статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини 3 статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально, а різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару, а позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем-апелянтом не доведена.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що є протиправними дії відповідача щодо винесення картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000046, рішення від 03.04.2023 №204000/2023/000031/2 про визначення митної вартості товарів, які підлягають скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №460/14891/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 13.06.2025