Справа № 640/419/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 року Справа № 640/419/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача Максименка К.М., Совпель Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, -
05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м.Києві, з вимогами:
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №640/419/22 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX матеріали адміністративної справи №640/419/22 скеровано за належністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №640/419/22 надійшла 19.02.2025 та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Юркову Е.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/419/22 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
04.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник наводить доводи аналогічні доводам зазначеним у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 призначено розгляд адміністративної справи №640/419/22 за правилами загального позовного провадження, та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 04.06.2025 із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі №640/419/22 та продовжено розгляд справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
На підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 с. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, п. 2 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI зі змінами та доповненнями, наказу Головного управління ДПС у м. Києві №4694-ц від 09.06.2021, виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві, посадовими особами контролюючого органу проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 23.11.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.06.2016 по 23.11.2020, відповідно до затвердженого плану перевірки наведеного в додатку №1 до акту.
Копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 09.06.2021 за №4694-п вручено під розписку представнику за довіреністю платника податків ОСОБА_1 Шелухіній Наталії Володимирівні (довіреність від 05.12.2018, посвідчена приватним нотаріусом Гавловською І.О.) - 09.06.2021.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлені порушення платником податків Чабаненко О.С. вимог:
1) п.44.1, п.44.3 ст.44, п.п.296.1.2 п.296.1 ст.296 ПКУ №2755, не надання а перевірку Книги обліку доходів за період з 01.01.2017 по 30.09.2017;
2) п. 177.10 ст. 177 ПКУ №2755 та Порядок ведення книги доходів і витрат, затвердженого наказом Міндоходів від 16.09.2013№481, неналежне ведення обліку в Кризі обліку доходів та витрат за період з 01.10.2017 по 23.11.2020;
5) пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2019;
6) п.1, п.4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.8 ст.9 ЗУ №2464-VI, в результаті чого не нараховано єдиний внесок із сум чистого доходу, що підлягає сплаті в сумі 159188,13 грн., в т.ч. за 2017-2165,19 грн., за 2018 - 9251,12 грн., 2019 - 147527,64 грн., за 2020 - 244,19 грн.;
8) пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, несвоєчасно подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2019.
9) п.1, п.4 , ч.2 ст.6, п.1.ч.1ст.7 Закон №2464-VI, в результаті чого донараховано єдиного внеску з виплаченого доходу фізичним особам за липень 2020 - 112,30 грн.;
10) ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, несвоєчасно сплачено єдиного внеску з виплаченого доходу фізичним особам в розмірі 650,25 грн. за період 2019-2020;
12) п.201.10 ст.201 ПКУ №2755, протерміновано реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за перевіряємий період на загальну суму ПДВ 404,67 грн., у тому числі за грудень 2019 в сумі 404,67грн.;
14) п.1 ст.3 ЗУ №265/95-ВP, встановлено не проведення суми отриманих коштів в розмірі 245424,98 грн. через реєстратор розрахункових операцій;
15) п. 216.9 ст. 216, п. 217.1 ст.217 ПКУ №2755, в результаті чого збільшено зобов`язання зі сплати акцизного податку за вересень 2019 - 7688 грн;
16) п.49.21 ст.49, ст.223 ПКУ №2755, не подано декларацію з акцизного податку за вересень 2019р. до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві;
17) п. 177.11 ст. 177 ПКУ №2755, несвоєчасно подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік (ліквідаційна);
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.07.2021, а саме:
На переконання позивача, висновки, які зазначені у акті перевірки, є необґрунтованими, а прийняті на їх підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає ПК України.
Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями) (далі - ПК України) посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 ПК України).
При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Положеннями підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з пунктом 177.3 статті 177 Податкового кодексу України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Відповідно до пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
У підпунктах 177.4.1 - 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України наведено перелік витрат, які визнаються такими, що безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.
Разом з тим, відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця:
витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
документально не підтверджені витрати.
Згідно з пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон України №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 цього Закону визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України №2464-VI)
За результатами перевірки правильності відображення вартості витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів платника податків ОСОБА_1 встановлено їх завищення на суму 1 222 631,42 грн., в т.ч: за 2017 92 526,14 грн., за 2018 247 542,70 грн., за 2019 698 985,65 грн., за 2020 183 576,93 грн.
Дане завищення виникло за рахунок включення до складу вартості витрат:
- оплати акцизного податку в 2017р. платіжними дорученнями: №407 від 28.11.2017р. в сумі 6031,00грн., №457 від 26.12.2017р. в сумі 5 639,00 грн.
Під час перевірки платником податків ОСОБА_1 були надані пояснення з даного питання, в яких зокрема зазначено, що до складу витрат було включено оплату акцизного податку по причині незнання, списання коштів з рахунку «видача НОМЕР_2 з банкомату» було помилково відображено в книзі обліку доходів та витрат, оплата за товар придбаний у ФОПів, що не підтверджено первинними та розрахунковими документами згідно чинного законодавства по незнанню правильності оформлення розрахункових документів, оплата за сир твердий сичужний "Російський плюс" ТОВ "МПС УКРАЇНА", який не був реалізований, оплата за послуги з професійної підготовки персоналу ТОВ "МАМАМІА", які не пов`язані з діяльністю.
В результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.2.2.3, п.2.2.4 акта перевірки встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2017,2018,2019,2020 рік, на який нараховується військовий збір.
Щодо включення до складу витрат сплати акцизного податку в 2017 році платіжним дорученнім №407 від 28.11.2017 в сумі 6031,00 грн., №457 від 26.12.2017 в сумі 5636,00 грн суд зазначає настпуне.
Питання правомірності включення витрат на сплату акцизного податку до складу витрат фізичної особи-підприємці на загальній системі оподаткування висвітлено в постанові Верховного Суд від 04.10.2021 у справі №825/1722/17:
«…23. Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
24. Відповідно до пунктів 177.1-177.3 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість (який за своєю суттю є непрямим), що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
25. Отже, з наведених норм вбачається, що податок на додану вартість та акцизний податок мають однакову правову природу, а саме: обидва цих податки є непрямими. Однак, норма пункту 177.3 Податкового кодексу України не робить виключення для фізичних осіб-підприємців щодо не включення акцизного податку до доходу.
26. Нормами чинного податкового законодавством передбачено основоположні принципи функціонування податкової системи країни, зокрема такі як єдиний підхід до встановлення податків і зборів (підпункт 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), нейтральність оподаткування (підпункт 4.1.8 пункт 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), відповідно до якого установлення податків та зборів повинно відбуватись у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентоздатності платника податків.
27. Однак, у даному випадку має місце нерівність у порядку визначення доходу від господарської діяльності фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб-підприємців, а включення акцизного податку до доходу фізичної особи-підприємця негативно впливає на конкурентоздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами - платниками податку на прибуток, що є порушенням статті 42 Конституції України, якою гарантується право кожного на підприємницьку діяльність, на захист конкуренції, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції.
28. Крім того, відповідно до пункту 6.1 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за № 860/4153, сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів, не визнається доходами.
29. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування може віднести до складу витрат суми акцизного податку, включені до цін підакцизних товарів.
30. Про наведене також свідчить і подальше вдосконалення законодавцем правового регулювання питання щодо оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, шляхом доповнення пункту 177.3 статті 177 Податкового кодексу України підпунктом 177.3.1 згідно із Законом № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року, де визначено, що не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
31. Відтак, колегія суддів вважає, що за наявності прямої норми, закріпленої пунктом 177.3 статті 177 Податкового кодексу України, якою передбачено, що для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг), доводи податкового органу є неприйнятними.
32. Крім того, акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця, оскільки витрати по його сплаті не є такими, що належать до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності, що свідчить про безпідставність донарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.».
Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, ОСОБА_1 правомірно віднесла до складу витрат суми акцизного податку, сплачені у 2017 році платіжними дорученнями №407 від 28.11.2017 на суму 6031,00 грн. та №457 від 26.12.2017 на суму 5639,00 грн., оскільки зазначений податок є непрямим податком на споживання окремих видів підакцизних товарів (продукції), що був включений до вартості таких товарів (продукції).
Водночас, слід звернути увагу, що правомірність понесення відповідних витрат підтверджується документами, які було подано позивачем до суду, а саме:
1) Договором поставки №01/05-2019 від 01.05.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , видатковою накладною №1 від 05.05.2019, видатковою накладною №2 від 14.05.2019, видатковою накладною №3 від 18.05.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
2) Договором купівлі-продажу від 01.12.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , видатковою накладною №152 від 24.12.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
3) Договором поставки №18/04-2019 від 18.04.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , видатковою накладною №8 від 18.04.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
4) Договором поставки №01-10/2018 від 01.10.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 , видатковою накладною №5 від 01.04.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
5) Договором поставки №09/04-2019 від 09.04.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 , видатковою накладною №7 від 22.04.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
6) Договором від 01.11.2017 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 , видатковою накладною №2 від 01.12.2017, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
7) Договором купівлі-продажу №0110/1 від 01.10.2017 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 , видатковою накладною №17 від 05.03.2018, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
8) Договором поставки №21/05-2018 від 21.05.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_9 , видатковою накладною №1 від 01.06.2018, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
9) Договором поставки №03/07-2018 від 03.07.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 , видатковими накладними №1 від 16.07.2018, №2 від 01.08.2018, №3 від 16.08.2018, №4 від 01.09.2018, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
10) Договором поставки №20/04-2018 від 22.04.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_11 , видатковими накладними №3 від 23.04.2018, №5 від 30.04.2018, №7 від 07.05.2018, №9 від 21.05.2018, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами;
11) Договором поставки №01-04/2019 від 01.04.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_12 , видатковою накладною №12 від 01.04.2019, квитанціями до прибуткових касових ордерів, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, видатковими касовими ордерами.
Зазначені документи є первинними документами відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідають усім вимогам до таких документів та підтверджують здійснення господарських операцій.
Крім того, відповідні витрати належним чином відображені у Книгах обліку доходів і витрат, які пронумеровані, прошиті, скріплені печаткою та зареєстровані в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.
Відповідно до пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до витрат фізичної особи-підприємця включаються, зокрема, витрати на придбання товарів, що утворюють основу для виготовлення продукції (надання послуг).
Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність ресторанів (п. 1.8 Акту від 24.06.2021).
Вищезазначені витрати понесені на закупівлю харчових продуктів, які використовувалися для приготування страв та реалізації їх відвідувачам ресторану, тобто прямо пов`язані з отриманням доходу.
Таким чином, висновок контролюючого органу про неможливість віднесення понесених витрат до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, суперечить вимогам п. 177.4.1 ст. 177 ПК України. При цьому, у Акті перевірки від 24.06.2021 контролюючий орган не навів обґрунтованих заперечень щодо неможливості віднесення відповідних витрат.
Крім того, суд не приймає до уваги висновки контролюючого органу щодо безпідставності віднесення до витрат сум, пов`язаних з операціями готівкового зняття коштів через банкомати, оскільки зняття готівкових коштів саме по собі не свідчить про їх невикористання в господарській діяльності, якщо наявні докази використання відповідних сум за цільовим призначенням, які у даному випадку позивачем надано.
Суд також вважає необґрунтованими висновки податкового органу про невіднесення до витрат сум, сплачених постачальникам за поставлені товари, оскільки відповідні операції підтверджені належними первинними документами, а контролюючим органом не доведено факту відсутності реального руху товарів або фіктивності господарських операцій.
Отже, висновки контролюючого органу є безпідставними, а прийняте на їх підставі рішення - протиправним, оскільки без належних правових підстав покладає на позивача обов`язок щодо додаткової сплати податкових зобов`язань, штрафних санкцій та єдиного внеску.
Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення в частині визначення суми податкового зобов`язання, суд виходить з наступного.
Згідно з абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; базою оподаткування у фізичної особи є дохід, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно зі статтею 177 Податкового кодексу України.
З врахуванням наведеного військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого оподатковуваного доходу, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Збільшуючи суму чистого доходу за 2017-2020 роки з підстав, описаних вище, відповідач розрахував військовий збір, що підлягає сплаті позивачем додатково та визначив штрафні санкції від основного зобов`язання.
Оскільки податковим органом протиправно збільшено ФОП ОСОБА_1 суми оподатковуваного доходу та неправомірно збільшено суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, відповідно є неправомірним, безпідставним також донарахування позивачу суми військового збору.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За сукупності викладених обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 5 481, 83 грн., що документально підтверджується квитанцією id №5390-7336-1641-9449 від 30.12.2021.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача судовий збір у сумі 5 481, 83 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 09.06.2025 по 13.06.2025 у щорічній оплачуваній відпустці, повний текст рішення суду складений 16.06.2025.

Суддя Е.О. Юрков