Справа № 160/31220/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРемез К.І.
за участі секретаря судового засіданняАнтонової А.Ю.
представника позивача Шпака В.І. представника відповідача Посисень І.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СБ" до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови
25.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа СБ» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, у якій позивач просив суд:
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
З оскаржуваної постанови Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці вбачається, що штраф було накладено за повторне, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413.
Позивач зазначає, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходилася справа № 461/4144/24 про притягнення директора позивача ОСОБА_1 до відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2024 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 постанову Галицького районного суду міста Львова від 01.07.2024 скасовано, матеріали справи направлено в Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці через Галицький районний суд м. Львова для належного оформлення.
У постанові Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 по справі № 461/4144/24 зазначено, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/9130/085/П/ПТ від 29.04.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що в ході проведення посадовими особами Управління виявлено використання адміністрацією Товариства незадекларованої праці (виконання трудової функції охоронців) наступних осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , пан ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пан ОСОБА_7 , пан ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , з даного протоколу неможливо встановити прізвище, ім`я, по батькові деяких працівників. Крім цього, матеріалах адміністративної справи відсутній документ, який засвідчує їх особу та пояснення. Окрім цього, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який б підтверджував факт допуску ОСОБА_1 вказаних у протоколі працівників до роботи. Зі змісту відеозаписів неможливо встановити дату та час їх створення, а також за допомогою яких технічних засобів вони були створені.
У той же час, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці будь-які недоліки матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення не усунуло, будь-яких пояснень до суду з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції не надало, та до цього часу повторно не направило документи до суду після їх дооформлення.
За наслідками проведення першої перевірки у квітні 2024 року, позивачем було отримано тільки Акт перевірки, в той час як будь-яких приписів чи наприклад постанов про накладення будь-яких штрафів взагалі не отримувалося.
Також на цей час відсутнє будь-яке виконавче провадження чи судовий спір щодо стягнення будь-яких сум штрафів, які би накладалися відповідачем на підприємство позивача за результатами проведення первісної перевірки у квітні 2024 року.
Як вказується в оскаржуваній постанові від 03.10.2024, з 01.04.2024 по 02.04.2024 у ТзОВ «АЛЬФА СБ» проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин у ТзОВ «АЛЬФА СБ», за результатами якого встановлено порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413.
За результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виконання вимог припису від 02.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085/ГІ, встановлено повторне, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, а саме: у ТзОВ «АЛЬФА СБ» надалі використовується праця найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, охоронців ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , пана ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , пана Ореста, ОСОБА_2 .
Як вказується в оскаржуваній Постанові від 03.10.2024, ТзОВ «АЛЬФА СБ» вчинило порушення передбачене абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення, а саме допустило охоронців ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , пана ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , пана Ореста, ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Оскаржуваною постановою на підставі ст. 265 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, було накладено на ТОВ «Альфа СБ» штраф у розмірі 3 360 000 (три мільйони триста шістдесят тисяч) гривень.
Позивач вважає постанову незаконною, виходячи з наступного.
Так, у постанові від 03.10.2024 наведено перелік із 14-ти осіб, щодо яких відповідачем стверджується про допуск до роботи без оформлення належним чином трудових відносин. При цьому, розмір штрафної санкції розраховано як 30-кратний розмір мінімальної заробітної плати за кожну таку особу з 14-ти осіб (30*8000*14=3360000,00). Водночас, по деяким із вказаних у Постанові осіб неможливо жодним чином встановити, про кого саме йде мова, а саме коли зазначено про «пана ОСОБА_8 » чи «пана ОСОБА_4 », а отже неможливо ідентифікувати вказаних осіб та встановити будьяке відношення даних осіб до підприємства позивача. Враховуючи, що як вбачається із Постанови про накладення штрафу, місцем перевірки зазначено розташування відділень АТ «Укрпошта», а отже скоріше за все орган Держпраці вписав у протокол сторонніх осіб, які не мають будь-якого відношення до ТзОВ «Альфа СБ». Крім того, враховуючи, що органом Держпраці зазначені прізвища таких осіб, то по кожній особі орган державної влади повинен був надати необхідні підтвердження існування як відповідних осіб в природі, так і їх відносин із ТзОВ «Альфа СБ», оскільки вказані відомості складають можливу об`єктивну сторону можливого правопорушення та являються (або навпаки, не являються) підставою для розрахунку суми штрафної санкції. В той же час, жодних відомостей, як це встановлювалося та чим підтверджується, в постанові про накладення штрафу немає, що свідчить про незаконність і безпідставність такої постанови.
Також, за змістом Постанови про накладення штрафу є незрозумілим перелік осіб, з якими за твердженням відповідача, позивач начебто мав трудові правовідносини. Зокрема, в Постанові від 03.10.2024 зазначено осіб, яких частково можливо ідентифікувати, а частково неможливо ідентифікувати, або ці особи містять інші анкетні відомості, ніж ті особи, з якими у позивача є відносини, але не трудові, а цивільно-правові. Зокрема, між позивачем та частиною осіб (яких можливо ідентифікувати), які зазначені в Постанові від 03.10.2024, дійсно укладені цивільно-правові договори про надання послуг, а саме з наступними особами: ОСОБА_16 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_43 , тобто 7-ми осіб.
Ще одна особа, яка зазначена у Постанові про накладення штрафу від 03.10.2024, за такими анкетними даними не має ніяких відносин із підприємством позивача. Зокрема, така особа як ОСОБА_44 не має жодних відносин із ТОВ «Альфа СБ», однак існує цивільно-правовий договір про надання послуг у ТОВ «Альфа СБ» із ОСОБА_45 .
Позивач зазначає, що у Постанові про накладення штрафу не надано будь-якої оцінки чи заперечень щодо цивільно-правових договорів про надання послуг, які були укладені між позивачем та частиною осіб (яких можливо ідентифікувати), які зазначені в Постанові від 03.10.2024, а саме з наступними особами: ОСОБА_16 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_43 , тобто 7-ми осіб.
Позивач вказує на те, що відповідно до п. 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2013 № 509, передбачено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Відповідно до абзаців третього-сьомого пункту 2 Порядку передбачено, що штрафи накладаються на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Всупереч вказаним положенням Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідачем було винесено Постанову від 03.10.2024 поза межами 45-денного строку з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
У зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
26.11.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
07.02.2025 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.
13.03.2025 постановою Третього апеляційного адміністративного суду ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 залишено без змін.
10.12.2024 до суду надійшов відзив на позов від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначив, що в період з 01.04.2024 по 02.04.2024 у ТзОВ «Альфа СБ» проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин у ТзОВ «Альфа СБ», за результатами якого встановлено порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413. За результатами проведеного позапланового заходу державного контролю складено акт від 02.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085 та винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085/П у строк до 06.05.2024.
В ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки у ТзОВ «Альфа СБ» встановлено, що працівники виконують трудову функцію без належного оформлення трудових відносин, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пан ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , пан Орест, ОСОБА_2 , які були зафіксовані при здійсненні первинного заходу державного нагляду (контролю) у Товаристві. Окрім цього, в ході проведення заходу державного контролю стану виконання припису, встановлено, що Товариство і надалі допускає працівників без укладення трудових відносин, зокрема, ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_40 , ОСОБА_49 . З перелічених 14 охоронців, задіяних для охорони об`єктів АТ «УКРПОШТА» м. Львів, станом на 31.07.2024 у трудових відносинах з Товариством не перебуває жодна особа.
Частиною шостою статті 7 Закону № 877 передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.
Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону № 877 припис обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 877 невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
Щодо цивільно-правових договорів, наданих позивачем на спростування факту використання праці неоформлених працівників відповідач вказує наступне. Так, позивач зазначає, що між ТзОВ «Альфа СБ» та ОСОБА_16 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_43 та ОСОБА_57 укладено цивільно-правові договори. Водночас, в ході проведення заходу державного нагляду (контролю) цивільно-правові договори, акти прийому-передачі наданих послуг не пред`являлись інспекторам праці та до Міжрегіонального управління не подавалися, не повідомлялось про їх наявність, такі договори позивач подав лише разом із позовною заявою. Так, з доводів позовної заяви встановлено, що ТзОВ «Альфа СБ» укладено з: ОСОБА_58 договір про надання послуг № 58/ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_59 договір про надання послуг № 69/ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_60 договір про надання послуг № 13/ ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_3 договір про надання послуг № 21/ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_61 договір про надання послуг № 59/ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_55 договір про надання послуг № 75/ЛВ від 10.07.2024, ОСОБА_2 договір про надання послуг № 67/ЛВ від 01.04.2024, ОСОБА_62 договір про надання послуг № 55/ЛВ від 01.04.2024. Договори про надання послуг за своїм змістом є ідентичними. Також, в укладених цивільно-правових договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).
При цьому, позивачем не долучено актів приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт). Законом для здійснення охоронної діяльності встановлено укладення суб`єктом господарювання із фізичними особами саме трудового договору, а не цивільно-правового договору. Так, у додатку А класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженому Наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, а саме у розділі 5 передбачено професії охоронник, охоронець за кодом 5169. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань основним видом діяльності «Альфа СБ» є діяльність приватних охоронних служб. Частиною першою статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність» передбачено, що персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18- річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони: 1) не перебувають на обліку в органах охорони здоров`я з приводу психічної хвороби, алкоголізму чи наркоманії; 2) не мають непогашеної чи незнятої судимості за скоєння умисних злочинів; 3) не мають обмежень, встановлених судом щодо виконання покладених на них функціональних обов`язків; 4) не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків; 5) зареєстровані за місцем проживання в установленому законодавством порядку. Відтак з огляду на положення частини першої статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність», з вказаними фізичними особами мали бути укладені трудові договори, а не цивільно-правові.
Чинним законодавством розмежовано сферу укладання трудових договорів та договорів цивільно-правового характеру. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуальновизначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України. Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється. Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільноправовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Отже, предметом цивільно-правових договорів від 01.04.2024 та від 10.07.2024, укладених ТзОВ «Альфа СБ» з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Працівники повинні були виконувати певні трудові функції (з охоронної діяльності) відповідно до визначеного основного виду діяльності ТзОВ «Альфа СБ» - діяльність приватних охоронних служб. Отже, охоронна діяльність, яка здійснюється фізичними особами (охоронниками/ охоронцями) не спрямована на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а пов`язана із самим процесом праці, має триваючий характер, не закінчується фактом надання послуги, що є характерним для трудових функцій. Зазначені у договорах обов`язки виконавців відповідають обов`язкам працівників за професіями, що належать до Національного класифікатора професій ДК 003:2010 затвердженому Наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 № 327, охоронник, охоронець (код КП 5169) та підлягають під дію трудового законодавства, тобто їх можуть виконувати лише штатні працівники підприємства.
Щодо твердження позивача про те, що встановлення осіб зафіксованих працівників є істотною та важливою обставиною, оскільки відповідач фактично по кожній такій особі повинен підтвердити як її існування, так і наявність відповідних доказів, які свідчать про трудові відносини між такою особою та підприємством позивача зазначаємо, що ідентифікація осіб, встановлення їхніх паспортних даних тощо не входить до повноважень інспекторів праці.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України Юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Частиною 4 ст. 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі - Порядок №509). Так, відповідно до п. 2 Порядку №509 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) штрафи накладаються, зокрема на підставі: - акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників. Пунктом 3 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Відповідно до п. 5 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
06.01.2025 позивач подав до суду заяву, у якій просив долучити до матеріалів справи звітність ТОВ «Альфа СБ» за 3-й квартал 2024 року стосовно питань нарахування доходу фізичним особам (працівникам та особам, залученим на підставі цивільно-правових договорів).
Заяву задоволено судом протокольною ухвалою у судовому засіданні.
14.01.2025 відповідач подав до суду клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи копії матеріалів відеофіксації проведення заходу державного нагляду (контролю) у ТзОВ «Альфа СБ».
Клопотання задоволено судом протокольною ухвалою у судовому засіданні.
Також слід зазначити, що позивач долучив до матеріалів справи податкову звітність, де фігурують особи, зафіксовані під час проведення заходу державного нагляду (контролю), а саме: Маркелов А.І., Коваленко В.Г., Медвідь М.М. та Цебрик М.М., які як встановлено з цієї податкової звітності надають послуги позивачу за цивільно-правовими договорами. Проте, в позовній заяві позивач зазначає про наявність в нього цивільно-правових відносин з наступними особами: ОСОБА_16 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_66 та ОСОБА_45 . Крім того, Позивачем до наданих з позовом цивільно-правових договорів не долучено актів приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт).
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначалося, що особи, зафіксовані під час здійснення заходу державного контролю розписувалися в журналах чергувань. За адресою АДРЕСА_1 наявний графік несення служби охоронників ТзОВ «Альфа СБ» на об`єкті ЦПП АТ «Укрпошта» на червень та липень 2024 року, в яких охоронниками зазначено ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 . Дані журнали знаходилися на робочих місцях охоронників.
Щодо протоколу від 29.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085/П/ПТ відповідач зазначив, що даний протокол не є предметом оскарження в справі, що розглядається. Крім того, за результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) було складено акт від 02.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085 та винесено припис про усунення порушень від 02.04.2024 №ЗХ/ЛВ/9139/085/П. При цьому, припис від 02.04.2024 №ЗХ/ЛВ/9139/085/П позивачем не оскаржувався. Стосовно посилання позивача на постанову Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 у справі № 461/4144/24 слід зазначити, що вказане судове рішення, на переконання Міжрегіонального управління, не доводить протиправності спірного рішення відповідача та не є обов`язковим для суду в розумінні ч. 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки постанова Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 у справі № 461/4144/24 стосується протоколу від 29.04.2024 № ЗХ/ЛВ/9130/085/П/ПТ, який був складений за результатами заходу державного нагляду (контролю) проведеного у ТзОВ «Альфа СБ» в період з 01.04.2024 по 02.04.2024. Крім того, в даній постанові Львівський апеляційний суд не визнав ОСОБА_1 невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише постановив матеріали справи скерувати для належного оформлення.
Заяву задоволено судом протокольною ухвалою у судовому засіданні.
У судових засіданнях представник позивача підтримав позицію, викладену у позові, представник відповідача заперечував проти позову з підстав, вказаних у відзиві на позов.
У судовому засіданні 26.05.2025 було допитано свідка ОСОБА_67 , яка повідомила суд про процес проведення перевірки позивача, вказала, що перевірку документів осіб, опитування яких проводили, не здійснювали, оскільки не мають таких повноважень. Щодо вилучених журналів пояснила, що докази вилучення їх за певною адресою відсутні. Відеофіксація відбувалася на особистий мобільний телефон. Свідок особисто не була присутня на перевірці за всіма адресами. Також пояснила, що директор позивача не прибував особисто до Управління, відмову від підписання документів особисто не заявляв.
Доповівши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне.
У період з 01.04.2024 по 02.04.2024 у позивача ТзОВ «АЛЬФА СБ» проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин у ТзОВ «АЛЬФА СБ», за результатами якого встановлено повторне, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, а саме: у ТзОВ «АЛЬФА СБ» надалі використовується праця найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, охоронців ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , пана ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , пана Ореста, ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із указаною постановою, уважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон № 877, дія якого відповідно до частини першої статті 2 цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За змістом визначень, наведених у статті 1 Закону № 877:
державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;
заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;
створення перешкод органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) - невиконання законних вимог посадових осіб органу державного нагляду (контролю) або недопущення посадових осіб цього органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 4 Закону № 877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзаців першого, п`ятого, шостого, дванадцятого частини першої статті 6 Закону № 877 підставою для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
За змістом положень частин першої - шостої статті 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Частинами першою, другою статті 8 Закону № 877 передбачено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:
вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства;
вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю);
відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом;
надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків;
застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема:
повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом;
дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання;
не втручатися і не перешкоджати здійсненню господарської діяльності під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо це не загрожує життю та здоров`ю людей, не спричиняє небезпеки виникнення техногенних ситуацій і пожеж;
ознайомити керівника суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу (фізичну особу - підприємця або уповноважену ним особу) з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом;
не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом;
дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;
не перешкоджати праву суб`єктів господарювання на будь-який законний захист, у тому числі третіми особами.
Відповідно до приписів статті 10 Закону № 877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема:
бути поінформованим про свої права та обов`язки;
вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства;
перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу;
не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо:
державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів;
посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону;
орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю);
у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю)
бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб;
вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання;
одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю);
надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта;
оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб;
вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі:
перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу;
використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів;
з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.
Згідно з положеннями статті 11 Закону № 877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:
допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;
не створювати перешкоди органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду (контролю), за умови що зазначені заходи здійснюються такими особами відповідно до вимог закону;
виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;
надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону;
одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Частиною першою статті 12 Закону № 877 унормовано, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
Абзацом сьомим частини другої статті 265 КЗпП України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96, тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 1 Положення № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За змістом підпунктів 6, 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - КЗпП України) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Нормами статті 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Правовий аналіз вищезазначених законодавчих норм дозволяє суду дійти висновку, що трудовий договір чинне законодавство визначає як домовленість між працівником і власником про умови виконання роботи, оскільки працівники самі не організовують роботу і виконують таку не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам.
Згідно з частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Згідно з п. 2 Порядку № 509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю») штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (уповноважені посадові особи).
Верховний Суд у постанові від 05.10.2020 у справі №560/407/19 вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.
Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення.
У акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
Отже, контролюючий орган, під час здійснення фактичної перевірки в межах наданої компетенції, повинен був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, зокрема, в частині факту допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.02.2020 у справі № 817/932/16 зазначив, що Держпраці, як орган державного нагляду (контролю), зобов`язаний повно, об`єктивно та неупереджено проводити перевірки, для чого має право, зокрема, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, які виникають під час здійснення такого заходу державного нагляду (контролю). Водночас, у акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення. Важливість зображення (фіксації) в акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної та повної інформації обумовлена тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та є основною частиною доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
У постанові від 27.10.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 804/3566/17 зазначив наступне: Держпраці, встановивши в ході позапланової перевірки, яка призначена у суворій відповідності до закону, порушення законодавства про працю з питань, які не були предметом перевірки, однак є типовими для всіх працівників, та безпосередньо стосуються правопорушення, яке зумовило призначення позапланової перевірки, має право винести припис та застосувати санкції до винної особи (роботодавця). Органи Держпраці під час проведення перевірки суб`єкта господарювання повинні дотримуватися порядку призначення та проведення такої перевірки, визначеного законодавством України, а Конвенція Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі не передбачає винятків щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності за результатами перевірки, призначеної та проведеної з грубим порушенням порядку, визначеного національним законодавством.
З приводу суті виявлених порушень суд зазначає таке.
Щодо ознаки повторності, суд зазначає, що оскільки постановою Львівського апеляційного суду від 30.07.2024 у справі № 461/4144/24 постанову Галицького районного суду міста Львова від 01.07.2024 було скасовано, матеріали справи направлено в Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці через Галицький районний суд м. Львова для належного оформлення, та станом на день ухвалення рішення відсутнє будь-яке судове рішення з приводу первісного виявлення порушень керівником позивача та позивачем, то відсутні підстави вважати повторним вчинення правопорушення, штраф за яке передбачено оскаржуваною постановою.
Щодо розрахунку штрафу за кількістю осіб, які за твердженнями відповідача, були допущені до роботи всупереч вимогам трудового законодавства, суд зазначає, що з наданих відповідачем доказів неможливо достеменно встановити, які саме особи були допущені до роботи, за якими ознаками можливо ідентифікувати таких осіб (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації тощо).
Відповідач вказує, що в ході проведення посадовими особами Управління виявлено використання адміністрацією Товариства незадекларованої праці (виконання трудової функції охоронців) наступних осіб: ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , пана ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , пана Ореста, ОСОБА_2 .
Вказані твердження не приймаються судом, оскільки є припущеннями, які не підтверджені доказами.
Судом були досліджені надані відповідачем відео докази, проте відеозаписи не містять дати та місця, коли проводився запис, особи, присутні на відеозаписі, не ідентифіковані належним чином, їх розповіді містять суперечливі відомості: так, чоловіки на відеозапису невірно вказують форму власності підприємства, місце знаходження підприємства плутають Донецьку та Дніпропетровську області. Озвучені ними відомості не дають змоги дійти беззаперечного висновку щодо їх допуску до роботи саме позивачем без належного оформлення трудових відносин.
Також суд критично ставиться до фотокопій списків, графіків, журналів, оскільки відсутня можливість ідентифікації дати, часу та місця їх вилучення, а також їх відношення до позивача.
Суд також зазначає, що під час судового розгляду встановлено, що керівник позивача не відмовлявся від підпису на документах, складених відповідачем, оскільки взагалі був відсутнім у час та місці складання таких документів.
Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У той же час, частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно положень частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
У зв`язку із перебуванням судді Ремез К.І. у відпустці з 27.05.2025 по 13.06.2025 повний текст рішення складений 16.06.2025 (перший робочий день).
Керуючись ст. 132, 134, 143, 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА СБ" до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 червня 2025 року.

Суддя К.І. Ремез