Справа № 240/7240/25
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/7240/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку до 100 000 грн. за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за висновками військово - лікарських комісій за період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024, та за період стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я за період з 16.07.2024 по 05.09.2024, в повному розмірі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку до 100 000 грн. за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за висновками військово - лікарських комісій за період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024, та за період стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я за період з 16.07.2024 по 05.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби, перебуваючи в зоні бойових дій та виконуючи бойове завдання, 27.10.2023 ним отримано травму та він був евакуйований. У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК у період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024 та на стаціонарному лікуванні у період з 16.07.2024 по 05.09.2024. Однак, відповідачем не нараховано та не виплачено у належному розмірі додаткову грошову винагороду за період перебування на лікуванні. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

10.04.2025 через систему "Електронний суд" представником військової частини НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що від позивача до військової частини не надходив рапорт щодо надання йому відпустки для лікування після поранення за періоди з 07.12.2023 по 07.01.2024 та з 16.01.2024 по 16.02.2024, у зв`язку з чим не була дотримана процедура, передбачена пунктом 11 розділу ХХХІV Наказу №260, для отримання додаткової винагороди. Зауважено, що відсутність рапорту унеможливлює виконання військовою частиною своїх обов`язків щодо належного документального оформлення наказу про виплату додаткової винагороди, оскільки відповідно до пункту 1 розділу ХІ Наказу №260, грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям на підставі наказів командирів (начальників) військових частин.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023 за №1294 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) встановлено, що 27.10.2023 солдат ОСОБА_1 одержав травму: ВТ, вогнепальний перелом н/т лівої гомілки, ВОСП обох стегон, гомілок з пошкодженням лівої задньої великогомілкової артерії, ВОДП перетинки носа. За обставин: під час виконання бойового завдання 27.10.2023 приблизно о 01 годині 00 хвилин отримав поранення внаслідок скиду вибухового пристрою із ворожого БПЛА в районі н.п. Вербове Запорізької області. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував.

У період з 27.10.2023 по 02.11.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №22084.

Також, з 02.11.2023 по 07.11.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Міській клінічній лікарні №16 Дніпропетровької міської ради, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №16478.

Згідно довідки ВЛК №1459/219 від 07.11.2023 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу Хвороб наказу МО України від 14.08.2008 №402 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.

В подальшому, у період з 09.11.2023 по 07.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5935.

Довідкою ВЛК від 07.12.2023 за №1915 встановлено, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів. Згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 №370- поранення відноситься до тяжкого ступеня.

Також, згідно довідки ВЛК від 16.01.2024 за №405 травма важкого ступеня. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розліду хвороб, потребує відпустки для лікування в зв`язку з пораненням на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно, у період з 16.07.2024 по 26.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №3821.

Також, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3495, у період з 26.07.2024 по 05.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Черняхівське територіальне медичне об`єднання" Черняхівської селищної ради.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2024 за №276 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 17.09.2024.

Як зазначено представником позивача, на свої звернення щодо нарахування та виплати позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. за періоди перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення та на стаціонарному лікуванні, відповідачем відповіді не надано, а перерахунку грошового забезпечення не здійснено.

13.02.2024 представником позивача було скеровано скаргу до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Генерального Штабу Збройних Сил України з проханням вжити заходів щодо поновлення порушених прав позивача та його представника, що полягає в наданні інформації на запити та бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу додаткової винагороди в повному розмірі.

В подальшому, 07.03.2025 на картковий рахунок позивача здійснено зарахування грошових коштів - зарплата військової частини НОМЕР_1 в сумі 165 755,38 грн.

Однак, представником позивача зазначено, що виплачена сума є виплатою заборгованості не в повному розмірі, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2-4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, абзацом першим пункту 1 якої (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

При цьому абзацами 3-4 пункту 1-2 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з абз.1, 2 п.2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.

При цьому Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 (далі - Порядок №260).

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Згідно з п.9, п.10 розділу XXXIV Положення №260 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Пунктом 12 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Тобто, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №520/16191/23 та від 27.11.2024 у справі №380/20587/23.

Згідно з п.13 розділу XXXIV Положення №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Отже, військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за висновками військово - лікарських комісій за період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023 за №1294 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) встановлено, що 27.10.2023 солдат ОСОБА_1 одержав травму: ВТ, вогнепальний перелом н/т лівої гомілки, ВОСП обох стегон, гомілок з пошкодженням лівої задньої великогомілкової артерії, ВОДП перетинки носа. За обставин: під час виконання бойового завдання 27.10.2023 приблизно о 01 годині 00 хвилин отримав поранення внаслідок скиду вибухового пристрою із ворожого БПЛА в районі н.п. Вербове Запорізької області. В стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння не перебував.

У період з 27.10.2023 по 02.11.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР Запорізької обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №22084.

Також, з 02.11.2023 по 07.11.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Міській клінічній лікарні №16 Дніпропетровької міської ради, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №16478.

Згідно довідки ВЛК №1459/219 від 07.11.2023 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу Хвороб наказу МО України від 14.08.2008 №402 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів.

В подальшому, у період з 09.11.2023 по 07.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5935.

Довідкою ВЛК від 07.12.2023 за №1915 встановлено, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб, потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів. Згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 №370- поранення відноситься до тяжкого ступеня.

Також, згідно довідки ВЛК від 16.01.2024 за №405 травма важкого ступеня. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розліду хвороб, потребує відпустки для лікування в зв`язку з пораненням на 30 (тридцять) календарних днів.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (безвідносно наявності отримання тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз.4 п.1 постанови №168.

Таким чином, вищевикладене свідчать про те, що позивач в період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024 дійсно перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за висновками військово - лікарських комісій.

З огляду на наведене, у вищевказані спірні проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою №168, збільшену до 100 000 грн.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за висновками військово - лікарських комісій.

Твердження відповідача про те, що для проведення нарахування і виплати такої винагороди позивач мав подати рапорт, суд вважає помилковим.

Відповідно до приписів Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану врегульовані розділом ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №260).

Згідно пункту 12 названого розділу підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Відповідно до пункту 13 розділу ХХХІV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Доказів того, що такий висновок у розпорядженні відповідача згідно довідки ВЛК від 07.12.2023 за №1915 та від 16.01.2024 за №405, був відсутній останній суду не надав.

З огляду на викладене, оскільки всі медичні документи, що підтверджують право на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, перебували у розпорядженні відповідача, суд вважає, що на виконання приписів Постанови №168 та Порядку №260 відповідач мав можливість та був зобов`язаний прийняти наказ про нарахування і виплату позивачу такої винагороди за період з 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024.

Визначаючись із способом відновлення порушеного права, з метою захисту якого подано відповідний позов, суд зауважує, що розрахунок суми грошового забезпечення, до складу якого входить у тому числі додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, належить до дискреційних повноважень відповідача.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної), за період 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за час стаціонарного лікування у період з 16.07.2024 по 05.09.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно, у період з 16.07.2024 по 26.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №3821.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3495, у період з 26.07.2024 по 05.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Черняхівське територіальне медичне об`єднання" Черняхівської селищної ради.

При цьому, довідкою КНП "Черняхівське територіальне медичне об`єднання" Черняхівської селищної ради. від 05.09.2024 за №3617 зазначено, що ОСОБА_1 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 26.07.2025 по 05.09.2024. У вказаній довідці зазначено діагноз: консолідований МОС перелом лівої великогомілкової кістки з дефектом кісткової тканини ускладнений нагноєнням з больовим синдромом. Алергічний риніт, стадія нестійкої ремісії. Нориці післяопераційних рубців.

Водночас, до матеріалів позову не надані документи (належні докази), у яких уповноваженим органом прямо зазначалось про те, що поранення отримане позивачем під час захисту Батьківщини, що б давало право на отримання додаткової винагороди за час подальшого лікування.

У цьому випадку питання наявності або відсутності певного діагнозу у особи, а також визначення того, чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким за результатами медичного обстеження, і чи пов`язане воно саме із захистом Батьківщини, належать до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії, а не суду. З цього випливає і те, що суд не може і не повинен самостійно змінювати формулювання обставин, встановлених або визначених уповноваженим лікарським органом у медичній документації.

Надані суду докази взагалі не містять висновку про отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини у спірний період. Тобто, підстави для нарахування та виплати позивачу за період з 16.07.2024 по 05.09.2024 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди за постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, у зв`язку із перебуванням на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, відсутні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частинт НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної), за період 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної), за період 07.12.2023 по 07.01.2024, з 16.01.2024 по 16.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

13 червня 2025 р.

13.06.25